Archigetes appendiculatus Ratz. 23 



jaké uvádí Zernecke a sice po užití vitálního zbarvení modří me- 

 thylovou, (obr. 34. tab. 4.) Jedině v této věci osvědčilo se u naší 

 formy užití methody této. V příznivých, avšak vzácných případech 

 zbarvila se vlákna svalová, podélná a okružná, jakož i tu i tam při- 

 sedající k nim myoblasty. Pozoroval jsem však vždy, že výběžky 

 každého myoblastu přikládaly se jen k jednomu a témuž vláknu sva- 

 lovému, nikoliv však ku více, jak kreslí Zernecke. Jinak však zbarvila 

 se methylovou modří téměř veškerá jádra trupu a přívěsku ocasního 

 a to téměř současně, beze vší differenciace. Jest to týž výsledek, jaký 

 jsem u některých cysticerkoidů, se kterýmiž jsem v té věci pokusy 

 konal, obdržel, s tím rozdílem, že zde jen jádra ocasního přívěsku a 

 stěny cysty se zbarvila. Docíleno tím na pohled velmi pěkných pre- 

 parátů, pro poznání struktury však naprosto nepotřebných. 



Vedle zmíněných vláken podélných nalézáme ještě zvláštní silné 

 dva retraktory jamek příssavných (sr. obr. 22.) O svalech těchto 

 zmiňuje se i Leuckart (14.) str. 600 : „Nach hinten stehen die Rand- 

 leisten mit je einem kräftigen Längsmuskel in Zusammenhang, der in 

 das Parenchym des übrigen Körpers übertritt und seine Fasern 

 schliesslich der die Mittelschicht isolirenden Längsmuskellage bei- 

 mischt." 



Jak z podélných řezů patrno (k. př. obr. 7. tab.), jest sice 

 správno, že částečně se i vnitřní vlákna podélná účastní na tvoření 

 se těchto retraktorů, avšak hlavní část vláken těchže vstupuje více 

 k zevnější straně těla a vměšuje se mezi zevní vrstvu svalovou, 

 k níž původem svým příslušejí. 



Co se týče vláken diagonálních a dorsoventrálních, jsou tato 

 poměrně nečetná. Rozdělení jich v zadní části v souvislosti jest s or- 

 gány pohlavními, zejména varlaty a trsy žloutkovými, mezi jichž 

 jednotlivými skupinami probíhá. Na příznivých řežích (obr. 22. tab. 3) 

 jest možno sledovati větvení se těchto vláken. Hlavní sídlo vláken 

 dorsoventrálních však jest v hlavě, kdež mezi příssavkami se táhnou 

 a značně k pohyblivosti hlavy přispívají. V hlavě též nalézáme hojně 

 temně se barvících rozvětvených buněk (obr. 21.), jež jako buňky 

 svalové neb myoblasty vykládati možno. 



O vláknech okružních bylo již mluveno dříve na dvou místech. 

 Jsou vůbec těžce sledovatelná na řezech, ježto jednotlivě probíhají 

 a netvoří kompaktní vrstvu i nebylo by již třeba, zde dále o nich se 

 rozšiřovati, avšak nutno jest zmíniti se o jedné nejvýš zajímavé mo- 

 difikaci těchže v jamkách příssavných. Sřízneme-li poněkud šikmo 

 s plochy příssavku, nabýváme dojmu jako by jednalo se o dvojí systém 



