Archigetes appendiculatus Ratz. 25 



správnou. Zajímavo jest, že jak Ratzel, tak Leuckart přehledli údaje 

 jež podává D'Udekeh (6) a jež ve skutečnosti mnohem přesněji vy- 

 stihují poměry exkrečního apparatu Archigeta než zprávy obou těchto 

 pozdějších pozorovatelů. Uvedeme popis D'Udekemûv doslovně: „Une 

 vésicule pulsatille postérieure donne naissance à quatre canaux qui 

 parcourent en serpentant toute la longueur du corps et se perdent, 

 à son extrémité antérieure dans un réseau vasculaire très-serré. 

 Des nombreuses branches latérales partent des grands canaux pour 

 former un réseau dans l'intérieur du corps en s'anastomosant entre 

 elles. Comme dans l'espèce précédente on observe un réseau sous- 

 tégumentaire formé de canaux étroits." S tím souvisí i udaje D'Ude- 

 kemovy o exkrečním apparatu jím pozorovaného druhého larvového 

 stadia (totiž onoho z Tubifexa), dnes obecně za mladé stadium Caryo- 

 phyllaea považovaného. „Quelques branches anostomotiques plus minces 

 se dirigent des grands canaux aux tégument, pour y former un autre 

 réseau à mailles larges, et que nous nommerons sous-tégumentairs, 

 pour le distinguer du premier ou réseau interne." Výkres D'Udekemûv 

 o průběhu podkožního sítiva kanálů exkrečních v hlavě jest zcela 

 správný. 



Abych přešel ku vlastním pozorováním, chci především podo- 

 tknouti, že jest vůbec těžko mluviti u Archigeta, jako jest to zvykem 

 o kanálech podélných. U velmi mladých exemplářů se poměry ty dají 

 velmi těžko pozorovati, avšak jakmile můžeme exkreční systém po- 

 hodlněji sledovati, což jest teprve u takových exemplářů, jež až na 

 velikost úplně jeví již tvar zvířat dospělých, neznamenáme žádných 

 podélných kanálů nýbrž jen pod celým povrchem těla se rozprostíra- 

 jící síť cév a sice vzhledu různého v hlavě a trupu (obr. 18. tab. 2.), 

 o čemž ostatně později. Chtěli-li bychom však přece rozeznávati jakési 

 větve podélné, přivádí nás analysa průběhu jednotlivých anastomosu- 

 jících cév, zejména však studium příčných řezů, kdež poměry ty 

 zejména u zvířat osmiovými směsmi fixovaných s velikou pravidelností 

 vystupují, (viz schéma C. obr. 3) ku poznání, že nutno u Archigeta 

 takových větví rozeznávati nikoliv osm, jak to činí Ratzel a Leückart, 

 nýbrž deset, což ale úplně odpovídá poměrům pro Caryophyllaea 

 stanoveným. Rovněž nelze mluviti u Archigeta o nějakých kanálech 

 vzestupných a sestupných, jako to činí k. př. Beneden a Fraipont, 

 kteréžto názvy ovšem jsou málo význačné, ano i docela nepřípadné, 

 nýbrž jen, dvojité síti cév exkrečních celé tělo opřádajíci, jak to 

 poznal již D'Udekem. Velmi snadno poměrně dá se pozorovati po- 

 vrchní sítivo exkrečních kanálů, jež též Ratzel a Leuckart, jimiž spodní 



