26 XXXII. Al. Mrázek: 



hlouběji položené části exkrečního apparátu úplně ušly, jedině po- 

 zorovali. Jak vidíme z obrazu 18. (na tab. 2.), co se tvaru ok sítiva 

 tohoto týče, nutno dvě přesně ohraničené končiny rozeznávati, totiž 

 hlavu a trup. Na hlavě jsou jednotlivá oka tvořená anastomosujícími 

 větvemi velmi hustá a zcela jiného tvaru, právě tak jako je kreslí 

 Fraipont u CaryopJiyllaea. Jednotlivé kanálky tvoří tu a tam na prů- 

 běhu svém spirální kličky zrovna jako u Caryophyllaea, což již 

 D'Udekem pozoroval a kreslí. Poměrně beze všeho přechodu pře- 

 cházejí hustá oka exkreční pleteně v hlavě do mnohem větších a 

 řidších ok sítiva ve vlastním trupu se nalézajícího, jež možno označiti 

 jako polygonální, zejména při stažení zvířete. Na zadní části těla, 

 kdež vyhýbají se části, v kteréž nalézá se vývod orgánů pohlavních 

 opět stávají se oka menšími a nepravidelnějšími, až posléze celé 

 sitivo zakončuje zvláštním způsobem, znázorněným podrobněji na obr. 

 19., jejž však těžko popsati lze. 



Blíže zadního konce těla nalézáme totiž terminální kruh, do 

 něhož vúsťují od předu kanálky popsaného sítiva, na zad pak vy- 

 cházejí z kruhu toho vždy mezi dvěma kanály předním proximálním 

 koncem těsně sblížené vždy dva a dva krátké naduřené a prohnuté 

 kanály, jež distálním koncem svým přikládají se těsně ku zevní straně 

 těla na rozhraní, kde trup přechází v přívěsek ocasní. Možno, že zde 

 na venek vyúsťují, možno však, že vnikají dále i do přívěsku ocasního, 

 podobně jako jest tomu u některých cysticerkoidů dle pozorování 

 Schmidtova (30) na cysticerkoidů od Taenia anatina Kr. Ze aspoň 

 některé do ocasního přívěsku vnikají, dá se přímo pozorovati (sr. obr. 

 19.), jinak však kanály exkreční v přívěsku ocasním souvisle v delším 

 průběhu dají se sledovati jen v přední části téhož, na jiných místech 

 jeví se pak jen jako roztroušené lakuny širší, poněkud jiné světlosti, než 

 jakou se vykazují exkreční kanály v trupu, o jichž vzájemné souvi- 

 slosti se však nepodařilo mi se poučiti ani různou regulací tlaku, 

 kterýžto prostředek jinak při studiu exkrečních cév u živých zvířat 

 volmi se osvědčuje. Ani užití Gplgiho methody nepodalo lepších vý- 

 sledků. Shrnouti však můžeme naše nálezy v tom, že u Archigeta 

 neexistuje na zadní části ani společný krátký vývod všech větví ex- 

 krečních, jako jej uvádějí Katzel a Leuckart, ani stažitelný váček ve 

 smyslu D'Udekemove. Pravděpodobně ani na konci ocasního přívěsku 

 nenachází se stažitelný váček, jako dle mého soudu i v případě svrchu 

 citovaném, jejž podává Schmidt, těžko jest mluviti o nějakém skuteč- 

 ném váčku stažitelném, nýbrž spíše jen o společném krátkém vývodu 

 jednotlivých kanálů exkrečních. 



