Archigetes appeiidieulatus Ratz. 35 



rozdíl ine z i strukturou kanálu vývodního a strukturou vesic. seminalis. 

 U prvého nemožno ani mluviti o obalu svalovém zřetelnějším, kdežto 

 týž u vesiculy seminalis jest neobyčejně mohutně vyvinut. I epithel 

 vnitřní jest u této poslední zřetelnějším. Teprve ona část vývodního 

 kanálu, jež z vesiculy seminalis vede do vaku cirrhového, jest opa- 

 třena silnou okružnou vrstvou svalovou (obr. 30. cle). Vak cirrhový 

 (obr. 36., 37.) s mohutnou souvislou vrstvou svalů okružních, jeví 

 poměry normální pro cestody. Ovaria představují dva laločnaté hrozno- 

 vité orgány. Vajíčka jednotlivá jsou as 0.01 mm veliká a velikým 

 jádrem opatřena. V dospělém vajíčku či vlastně buňce vaječné vidíme, 

 že obsah chromatický uspořádán jest v klubíčko, vedle něhož vy- 

 skytuje se pravidelně jeden nukleolus. 



Trsy žloutkové v mladších stadiích vývoje svého podobají se 

 velice varlatům. Později však se dají snadno od těchto odlišiti tím, 

 že plasmatické tělo buněk jest u nich vždy zřetelné. Zajímavý jest 

 process, jakjmi povstávají z prvotních indifferentních buněk, jež tvoří 

 jednotlivé trsy žloutkové definitivní buňky žloutkové, jež slouží pak 

 ve vajíčku hotovém ku výživě vlastní buňky vaječné, (obr. 45., 47.). 

 První změna jeví se ve zveličování se celé buňky. V plasmě počnou 

 se vyskytovati nejprve sporá a malá zrnka, jež stále se množí a vět- 

 šími se stávají. Současně s mohutným vzrůstem buňky roste i jádro, 

 jež však podléhá značným změnám. Nastane jakási vakuolisace jádra, 

 sprovázená degenerací chromatické hmoty jaderné až posléze jádro 

 představuje nám na pohled prázdný váček, jehož stěna obyčejně na 

 jednom, zřídka na dvou místech stloustlou bývá a zde potom se silněji 

 barví. Vytknouti však dlužno, že vždy na buňkách žloutkových zůstává 

 zachována buněčná povaha těchže, i tehdy, když jich několik (5 až 

 7 nejčastěji) spolu s buňkou vaječnou obaleny jsouce pevnou skořápkou 

 tvoří vlastní t. z v. vajíčko. To jest zajímavo proto, že jednak o po- 

 měrech těchto u cestodů dosud jen málo zpráv v literatuře existuje, 

 jednak že některé ze zpráv těchto přímo odchylné poměry udávají. 



Co se vývodů samičího apparátu pohlavního týče, podotýkám jen, 

 že vesměs jest epithel na nich zřetelný a že ona část, již jako ootyp 

 označiti dlužno, jest v porovnání s jinými tvary cestodů poměrně málo 

 žlaznatá (obr. 38. 00). Dále poznamenati třeba, že ani na živých zví- 

 řatech ani na preparátech nenalézám obrvení v pochvě. 



Podobně jako Schmidt shledal jsem, že veškeré vývody pohlavních 

 orgánů zakládají se u mladých exemplářů tím způsobem, že z na- 

 hloučené skupiny buněk, jež představují nám základy těchto částí 

 orgánů pohlavních, seřadějí se jednotlivé části v ostře od ostatního 



3* 



