2 XXXIII. Bohumil Němec: 



a Jungermannii jsem studoval. Během mých pozorování vyšla ze 

 Strasbdrgerova ústavu v Bonnu souborná publikace (Cytologische Stu- 

 dien aus dem Bonner bot. Institut, Pringsheims Jahrb. Bd. XXX.), 

 v níž Strasburger a řada jeho žáků vypisují výsledky svých studií 

 provedených na nejrůznějším materiálu rostlinném. Publikaci tu 

 dlužno považovati za klassickou pro naši znalost buňky rostlinné. 

 Hlavní výsledky studií těch jsou : 



„Dělení jader ve všech skupinách rostlinných je karyokine- 

 tické. Jiné formy jsou bud abnormální nebo mají význam pouhé frag- 

 mentace. Centrosféry přítomny jsou pouze u hub, řas a mechů. 

 U rostlin vyšších (počínaje Characeami — proti nedávným nálezům 

 Eaiserovým 1 ) centrosfér není. Vřeténko u rostlin vyšších differencuje 

 se v cytoplasme. Spojení produktů pohlavních předchází jako v říši 

 živočišné t. zv. redukce chromosomů. Redukcí však není podmíněna 

 neschopnost dalšího dělení „redukované" buňky. 



Cytoplasma buněk rostlinných dle funkce dá se rozděliti v kino- 

 plasmu (má hlavní význam při pohybu volných buněk a při dělení 

 buněčném) a trophoplasmu (úkony assimilační a dissimilační)." 



Údaje o kanyokinesi u rostlin jevnosnubných vztahují se hlavně 

 na buňky orgánů rozmnožovacích. Moje údaje týkají se výhradně 

 buněk částí vegetativních. Snad se dá odtud vysvětliti rozdíl mezi ná~ 

 lezy mými a údaji školy Strasburgerovy. 



Cibule ve vlhkém prostředí nebo ve vodě vyhání množství 

 bujně a rychle rostoucích kořenů, které nevyvíjejí žádného vlášení 

 kořenového, pokud nevrostou do pevného prostředí, jak také Frank 

 Schwarz (II.) udává. Podobně Roripa na částech ponořených do vody 

 vedle úžlabních pupenů vyhání dlouhé kořeny bez vlášení, jejichž 

 konečné partie vyznačují se v tomto stadiu zajímavými dutinami 

 aerenchymatickými. Vedlejší (relativně!) kořeny vznikají u Allia ve 

 vodě pěstovaného jenom tenkráte, když zničíme vegetační vrchol. 

 U Roripy na delších kořenech přestává vegetační vrchol sám růsti 

 a pak vyrážejí četné, často neobyčejně teninké kořeny vedlejší. 



Ke zkoumání kořenů užil jsem obvyklých method konservačních, 

 z nichž nejlépe osvědčila se směs chromooctová, nepatrné množství 

 kyseliny osmičelé obsahující, místo níž bral jsem též kyselinu pikro- 

 vou, také však jen v nepatrném kvantu, ježto větší její množství ne- 

 příznivě působí na strukturu plasmy při vypírání kyseliny chromové 

 ve vodě. Vedle toho se osvědčil octový lili hlavně na elementy chro- 



x ) Kaiser, O., Über Kerntheilungen der Characeen 61. Bot. Ztg. 1896. 



