6 XXXIII. Bohumil Němec: 



Buňky klidné vyznačují se především nepřítomností vláknitě 

 differencované kinoplasmy. Struktura plasmy jeví se jemně zrnitou 

 a síťovitou, už v nejmladších buňkách obsahuje však cytoplasma malé 

 a četné vakuoly. Jejich stěna však nezdá se býti tak dobře differen- 

 cována od okolní plasmy, jak tomu je u vakuol buněk starších. Gen- 

 tianou barví se ve stěnách vakuol malinká, ostrá granula, o nichž 

 ovšem nemohu nic bližšího zděliti. Nápadnými byly mi často malé 

 vakuoly, v jichž středu bylo slabě se barvící jakoby sražené tělísko. 

 Možno, že tyto útvary odpovídají Cratovým physodám. Kolem jádra 

 jenom v buňkách, z nichž později vznikají cévy spirálně stlustlé, na- 

 lézal jsem zvláště diferencovanou plasmu, která jevila hrubě radiální 

 uspořádání. Ve starších korových buňkách podobné nahromadění 

 plasmy jsem pozoroval, zde však byla uspořádána v koncentrické 

 proužky kolem jádra. Strasburger (II.) popisuje podobné nahromadění 

 cytoplasmy kol jader v plasmatické stěně vaku embryonálního u Leucojum 

 aestivum. 



Z jeho líčení vyplývá, že tu máme co činiti s materiálem 

 pro vytvoření vřeténka a moje pozdější výklady názor ten potvrdí. 

 Ovšem je v našem případu takový materiál poprvé konstatován 

 kolem jádra, nalézajícího se docela v klidu. Vedle koncentricky ulože- 

 ného cytoplasmového materiálu pozoroval jsem ve starších buňkách 

 korových nezřídka nahromadění husté plasmy nad póly jádra, které 

 tu má obyčejně formu ovální. Ba někdy mohl jsem i vlákénka v tomto 

 polárním nahromadění plasmy konstatovati. S centrosférami ovšem 

 nemá tato differencovaná cytoplasma nic společného. 



Jádra klidná jeví známou typickou strukturu. Nápadno mi však 

 bylo, že u Allia ve starších buňkách, které jistě již nikdy se nedělí, 

 jaderné sítivo kolem nucleolu radiálně bylo uspořádáno a jenom na 

 periferii anastomosovalo. Chromatická zrníčka jednak byla nahroma- 

 děna na nucleolu, jednak v anastomující síti periferické, jen zřídka 

 v radiálních vlákénkách. Čím starší jádro, tím více menší se počet 

 chromatických zrníček a u Roripy nemáme v klidných jádrech žádných 

 elementů se barvících. Jádro sestává jen z velkého centrálního nu- 

 cleolu a ze sítiva achromatického. Že by tu persistovalo nějaké jediné 

 polárně vinuté vlákno achromatické, nelze si mysliti. 



O poměru nucleolu k sítivu jadernému Kosen (I, II) a souhlasně 

 Zimmermann (II) v ten smysl se vyslovili, že direktního spojení mezi 

 oběma není. Názoru tomu svědčí také moje nálezy, třeba však podot- 

 knouti, že jakýsi vzájemný vztah obou útvarů přece musíme přij- 

 mouti, už z toho důvodu, že původně nepozorujeme žádné zákonnité 



