10 XXXIII. Bohumil Němec: 



řilo se ve všech podrobněji sledovanýah faších spiremu nalézti vlákno 

 jediné, nebo nejvýše vlákna tři. Ale uvážíme-li, že prvotně vlákna 

 všecka byla spojena hojnými anastomosami, přijdeme ku přesvědčení, 

 že otázka počtu vláken ve spiremu není principiellní. 



Éekl jsem, že ponenáhlu při vývoji chromatického vlákna opouští 

 chromatin své místo a koncentruje se v řady tvořící konečně jediné 

 vlákno. Ale kličky tohoto vlákénka velice dlouho zůstávají spojeny 

 přejemnými nitkami achromatickými, ba ještě v době polárního se řá- 

 dění pentlic v centru jádra nalezl jsem jemné reticulum. Toto reti- 

 culum také přechází bezpochyby do hotového vřeténka a tvoří zde 

 zvláštní jemné achromatické osní sítivo. 



Velmi zajímavý je konečně třetí způsob vývoje spiremu, totiž 

 v jádrech starých, kde achromatická vlákna radiálně se táhnou od 

 nucleolu k periferii jádra. Tu také chromatinové vlákno jeví radiální 

 rozpoložení, táhne od nucleolu k periferii, kdež se zahne a vrací 

 se opět k nucleolu a přikládá se těsně k němu, tak že tento je úplně 

 obtočen chromatinovým vláknem. Tento případ dokazuje, že vlákno 

 chromatinové vyvíjí se koncentrací chromatinové hmoty do některých 

 vlákének 'achromatického retikula, či-li, že chromatinové vlákno vy- 

 víjí se z vlákna achromatického tím, že se v tomto nahromadí chro- 

 matinová substance. Ovšem pak také prvotní uspořádání reticula 

 v různých jádrech je různé. Anastomosy a větévky prvotního vlákna 

 chromatického podle různých uspořádání vlákna chromatického jako 

 pseudopodie jsou zatahovány do vlákna nebo od tohoto odděleny a 

 persistují po celý čas dělení jakožto osní retikulum vřeténka. 



Chromatinová hmota v uzlinách sítiva jaderného uložena je ve 

 tvaru malých zrníček. Při tvoření se spiremu udá se, že nabývá te- 

 kutosti a tvaru neurčitého, stékajíc do různě výběžkatých ostrůvků. 

 Ale v době hotového spiremu přítomna je v tomto, jak celá řada 

 autorů (Strasburges, Ppitzner, guignarde, Farmer, Mottier, Zimmer- 

 mann) udává ve způsobe terčků nebo hvězdičkovitých zrníček. Tak 

 tomu je také u Allia a Hemerocallis (obr. 3.). U Allia při zkraco- 

 vání se spiremu dostávají se do poloh nepravidelných, teprve po- 

 zději upraví se tak, že leží jedno zrníčko v řadě za druhým. 



Mezi tím co se takto upravovaly pentlice chromatické, nahromadila 

 se kol jádra hustá plasma intensivně se barvící, struktury velmi 

 proměnlivé. Z počátku jako by z krátkých tyčinek se skládala, jež 

 radiálně 5 ) jsou sestaveny kol jádra. Později přechází radiální struk- 



5 ) Nikdy však nejsou tyčinky ty tak jemné a pravidelné, jako jsou dle 

 GuiGNAEDA radie kol jádra z embryonálního vaku Lilium Martagon. 



