12 XXXIII. Bohumil Němec: 



úplně souhlasí s živočichy, jak Strasburger sám (Cytologische Studien 

 etc.) uznává, možno podle mého líčení souditi, že i pro případ druhý, 

 kde vřeténko vzniká bez účasti centrosfér, mají rostliny analoga 

 u živočichů. 



Další osudy obalného tělesa jsou tyto: koule se prodlouží tak, 

 že nabude ellipsoidního nebo oválního tvaru a tu od pólů začínají 

 růsti směrem k jádru jemná vlákénka (obr. 2, 3). Tato jsou dvojí: 

 Jedna vnější, vzniklá z blány, která pochází z vláken husté cyto- 

 plasmy přiloživších se na povrch tělesa. Ono nahromadění se husté 

 plasmy kolem jádra bylo tedy materiálem pro tato vnější vlákénka, 

 která odpovídají t. zv. plášťovému vřeténku u živočichů. Táhnou se 

 od pólů k jednotlivým chromosomům (obr. 15, 16; a sice ke každému 

 chromosomu vždy celé skupiny vlákének. Vyvíjejí se již v době, kdy 

 jádro ještě má zachovanou membránu (obr. 6). Velice často — zvláště 

 u starších podlouhlých jader — obalné těleso se v této době zašpi- 

 čaťuje (obr. 6, 29). U mladších jader těleso má tvar kulatý (obr. 21) 

 nebo slabě soudečkovitý (obr. 2). Druhá vlákénka vyvíjejí se uvnitř 

 koule, ale na její periferii a také ve směru meridionalů. Tato vlá- 

 kénka, nevím zda vzrůstem od jednoho pólu ke druhému, či sply- 

 nutím v aequatoru, vytvoří t. zv. vřeténko centrální. Těleso jeví nyní 

 podélné, meridionalní proužkování (obr. 14, 21), pocházející právě od 

 vláken achromatického vřeténka. 



Než-li však dorostou vlákénka plášťového vřeténka k aequatoru, 

 zmizí membrána jaderná (obr. 4, 14) a chromosomy svinou se v husté 

 klubíčko následkem pohybu svého z uspořádání polárního do stadia 

 desky jaderné Či aequatorialní. Tu pak zaujmou postavení periferické, 

 takže pohlížejíce na buňku ve směru osy dělení, viděli bychom kruh 

 z chromosomu. Velmi názorně lze to viděti u Roripy, kde chromosomy 

 jsou nepatrné, krátké tyčinky (obr. 13, 15, 20). Póly achromatické 

 figury jsou jen málo kdy v této fasi zašpičatěny (obr. 16), obyčejně 

 má celá figura tvar soudečkovitý (obr. 13, 14, 20, 27). Kolem pólů 

 není radiací, pouze vlákna, jež jsem nazval podpůrnými (obr. 6, 29, 30), 

 což s radiací, jaká se vyskytuje kol centrosfér, nemá pranic společného 6 ) 

 táhnou se nyní od pólů vřeténka ku stěnám buňky. 



6 ) Výsledky Bůtschliho pokusův o umělém vyvolání radiace kol cizích 

 tělísek ve sražené gélatine atd. nedají se zajisté applikovati na radiace kolem 

 centrosfér, jež jsou přece activními orgány úzkého vztahu k cytoplasme. Ovšem 

 je možno, že živá plasma kolem každého pevného tělíska dovede vytvořiti radiace, 

 byť i nebyl oboustranný jich poměr activní. Kolem nucleovitých tělísek v plasmě 

 často jsem pozoroval radiaci (obr. 18, 6, 7). 



