Cytologická pozorování na vegetačních vrcholech rostlin. 13 



Nyní však třeba již přihlédnouti k osudu nucleolů během do- 

 savad líčených pochodů. Počet nucleolů v klidném jádru je malý, 

 u Allia 1, až 3. U Roripy pak pravidlem je nucleolus jediný, cen- 

 trálně položený (obr. 10, 25). Strukturu jich jsem už vylíčil. Vše- 

 obecně se skládají ze substance obalné a vnitřní, ve kteréž se ne- 

 zřídka nalézá vacuolka plynová iobr. 1, 2). Jemnější strukturu obalné 

 substance jen u Hemerocallis jsem pozoroval, kde se táhnou můstky 

 od periferie k partii centrální. 



V době spiremu obyčejně uchyluje se nucleolus na periferii 

 jádra a místo čistě kulatého obvyklého tvaru často stává se nepra- 

 videlným (obr. 3). V té době, kdy v hyalinní kouli počínají se vyví- 

 jeti vlákénka, mizí nucleolus a sice bez předchozího rozpadání se; 

 velice rychle se začíná zmenšovati, až zmizí docela. Z okolnosti, že 

 mizí právě v této periodě, zcela právem soudíme, že pravdě nejpodobněji 

 materiálu rozpuštěného nucleolů užito bylo k vývoji vlákének vřeténka. 

 Pozorování v tomto smyslu svědčících Strasburgerova škola snesla tolik, 

 že nelze pochybovati o oprávněnosti názoru právě vylíčeného. Ve 

 stadiu strofy a v metafasi u Allia nucleolů není a sice ani v plasmě, 

 ani ve vřeténku. Podobně u Hemerocallis. Jinak se věci máji u ítoripy. 

 Zde nalézáme normálně zmíněný už jediný centrální nucleolus, inten- 

 sivně se barvící. Zřídka ve starších klidných jádrech je vedle velikého 

 ještě jeden malý (obr. 10). Během vývoje obalného tělesa zvětší se 

 chromophilie zrníček v uzlinách reticula, nucleolus často nabývá ne- 

 určitého tvaru a v době, kdy je téměř už hotovo vřeténko (obr. 29) 

 nalézáme v centru jádra poměrně malý zbytek nucloeoelu. Celkem tedy 

 také zde spadá zmenšení nucleolů ve stadium tvoření se vlákének vřeténka. 

 Někdy v skutku po rozpuštění blány jaderné a úplném vytvoření vře- 

 ténka také nucleolus úplně zmizí. Jindy však lze zbytek jeho v centru 

 vřeténka ještě ve stadiu jaderné aequatorialní desky konstatovati 

 (obr. 14, 15.). Při nastávající metakinesi bučí se rozdělí nucleolus 

 spolu s chromosomy (vzniká forma přesýpacích hodin, jak na 

 obraze 13. je znázorněna), nebo se pouze na jednu stranu po- 

 sune (obr. 20), často se také docela nepravidelně jeho fragmenty 

 rozdělí na obě polovice vřeténka : obr. 17). Zde pak během metaki- 

 nese vymizí, nebo se postaví na pol a (str. 18) jsou přijaty do dce- 

 řinného jádra. V jednom případu pozoroval jsem, jak malé partie 

 nucleolovitě se barvící tkvěly na vlákénkách vřeténka (obr. 16), jak 

 to bonnští badatelé často viděli souhlasně. O vystupování však nucle- 

 olů do cytoplasmy jsem nemohl se přesvědčiti. 



O původu achromatického vřeténka neměli jsme do nedávná 



