14 XXXIII. Bohumil Němec: 



určitého názoru. Zrovna tak jako zastával Zacharias rozhodně jaderný 

 původ vřeténka, tvrdil Strasburger, že vřeténko z větší části vzniká 

 mimo jádro. Pro buňky živočišné udává se tolikéž dvojí původ vře- 

 ténka. U Infusorií vzniká prý achromatické vláknivo výhradně z jádra, 

 u Metanol však podle souhlasných nových zpráv mimo jádro a ve 

 spojení s centrosférami. Flemming aspoň částečně odvozuje vřeténko 

 z achromatického retikula jaderného. Podle právě vylíčeného chování 

 se nucleolů během vývoje vřeténka musím přidati, se k názoru Stras- 

 burgerovu, že nucleoly jsou reservním materiálem pro vytvořeuí se 

 vřeténka centrálního 7 ), takže tato část vřeténka — ovšem jen in- 

 direktně — původ svůj má v jádru. Ale vřeténko vyvíjí se v daleko 

 největším počtu případů mimo jádro, tak podle Lauterborna u Diato- 

 maceí a podle prací bonnských cytologů u Phanerogam a Characeí. 

 U řas a hub vzniká vřeténko jenom zdánlivě uvnitř jádra, jehož mem- 

 brána po celou dobu dělení je zachována. Vnikat také zde achromatické 

 vláknivo od centrosféry mimo jádro ležící do jádra, jehož blána má 

 tu funkci bezpochyby jenom opornou. U Characeí a v té příčině 

 podrobněji zkoumaných mateřských buněk pylových Gymnosperm, 

 Monocotylů i Dicotylů vzniká (Belajeff [I], Jdel, Mottier [1. c.]) 

 achromatické vřeténko z vláken nepravidelně v plasmě kolem jádra 

 v profasi vystupujících, jež později polycentricky na distalních svých 

 koncích se uspořádají a ke chromosomům přiloží, jednak se spojí také 

 k vytvoření vřeténka centrálního. Bipolarnost vznikne teprv druhotně 

 spojením se původních mnoha center. Týž způsob vývoje vřeténka 

 pozorován byl v mateřských buňkách spor přesličky (Osterhout 1. c.) 



Způsob vývoje vřeténka, jak jsem jej svrchu vylíčil, stojí osa- 

 mělý, až na několik údajů Strasbürgera (II) a Rosena (II). U Leu- 

 cojum aestivum pozoroval Strasburger kolem jádra hustou plasmu, 

 která později ve vlákna se diferencovala a polově se uspořádala. 

 V tomto případě však prý vlastní vřeténko neodvisle od popsaných 

 vláken se vyvíjí. (Líčení Strasburgerovo v tomto případu není určité). 

 U Larix týž autor (Karyokinetische Probleme) souhlasně s Belajefpem 

 nalezl podobné nahromadění vláken kol jádra. Z nich vzniká vřeténko 

 plášťové, kdežto uvnitř jader z nucleolů se vyvíjí vřeténko centrální. 



Naše obalné těleso pozoroval — ovšem dosti neurčitě — 

 Rosen (II) v embryonální zóně kořenů Hyacinthu. Je prý tu nahro- 

 maděna hyalinní plasma kolem jádra, jež původně jádro úplně obaluje, 



7 ) Upozorňuji na zajímavý v té příčině případ, kde u Roripy nucleolus 

 přímo přecházel v silné vlákno achromatické (obr, 20), 



