Cytologická pozorování na vegetačních vrcholech rostlin. 15 



oz léji však se koncentruje na póly jádra, jež ěepičkovitě obaluje. 

 Rosen nesledoval celý průběh vývoje a vzrůstu našeho „periplastu", 

 odtud vyplývá také neurčité pochopení celého zjevu. 



V buňkách orgánů rozmnožovacích podle všeho, co dosud víme, 

 vývoj vřeténka děje se jinak, než v buňkách orgánů vegetativních. 

 Pro Equisetum udává na př. Osterhout polycentrické zakládání se 

 vřeténka. Ve vegetačním vrcholu téže rostliny pozoroval jsem však 

 způsob jiný. Zde jenom na pólech jádra rovnoběžně vyvinou se 

 v plasmě vlákénka, která po resorbování blány jaderné vniknou k pent- 

 licím chromatickým a zároveň na pólu se skloní v jeden pol. 



Podélné štěpení chromosomů odbývá se podle některých mých 

 pozorování již se ve stadiu hustého klubíčka, tedy během profase. 

 Ale oba dceřinné chromosomy zůstávají spojeny až do metafase, kdy 

 se sploští a podle schématu E. Sargantové (I) rozestoupí. 



Metakinesa odbývá se velice rychle. Mezi rozestouplými chro- 

 mosomy pozorujeme velmi silná — nově vzniklá vlákénka zrnitého 

 vzhledu (cfr. obr. 22), jež teprve v tomto stadiu se vyvíjejí a kterým 

 dosud malá pozornost byla věnována, ač mnoho autorů souhlasně je 

 zobrazuje. Vykládati vznik jich ze vzájemného na se působení chro- 

 mosomů ve smyslu názorů Erlangerových je prostou frasí, která věc 

 zbytečně by komplikovala. Patřit každému páru dceřinných chromo- 

 somů jedno takové vlákno, které se připojuje k pentlici v místě 

 jejího ohybu; majíť během metakinesy pentlice tvar V. Možno však, 

 že mají význam pro mechaniku pohybu chromosomů. V tom smyslu 

 mohla by zmíněná vlákna svým prodlužováním tlačiti dceřinné chro- 

 mosomy k pólům, po případě oddalovati od sebe počátečná stadia 

 dispiremu. Měřil jsem délku figur karyokinetických, a nalezl jsem, 

 že vzdálenost pólů dceřinných jader od sebe je vždy větší, než vzdá- 

 lenost pólů vřeténka plášťového, jehož vlákénka podle názorů Flem- 

 mingových se během metakinesy zkracují a tím chromosomy k pólu 

 přitahují. Ale tato vlákénka na počátku dispiremu vymizí a nemohou 

 tedy ještě dále chromosomy, vlastně už dceřinná jádra táhnouti. A tu 

 právě dalo by se následující oddálení jader vysvětliti tlačením pro- 

 dlužujících se tlustých vláken spojovacích. 



Na jemných řezech stadiem metakinetickým dá se dobře studo- 

 vati složení celé figury kinetické. Celá figura od okolní plasmy zrnité 

 oddělena je jemným obalem hyalinním. Od vrcholů chromosomů vy- 

 cházejí k pólům vlákénka plášťového vřeténka. Dceřinné chromosomy 

 spojeny jsou právě popsanými tlustými, zrnitými vlákny. Pak násle- 

 duje vřeténko centrální, složené z jemných, po celé délce figury prq-» 



