Cytologická pozorování na vegetačních vrcholech rostlin. 19 



bývá tvaru oválního, snadno by plasma mohla postaviti celý útvar 

 do polohy jiné, odpovídající fysikální rovnováze. Z té příčiny diffe- 

 rencují se v té době v cytoplasme vlákénka podpůrná (obr. 2, 5, 6, 

 9, 24), která po všecky fáse udržují figuru v určité poloze. Ale pře- 

 hrádka buněčná tvoří se obyčejně ve směru kolmém na osu buňky, 

 nebo aspoň ve směru přibližně kolmém, nikdy ne tak šikmo, jako 

 stojí vřeténko. Však vlákna podpůrná udržují se až do doby vytvo- 

 ření přehrádky (obr. 9, 5). Musela tedy buďto ve své podpůrné funkci 

 ustoupiti napjetí plasmy anebo, což mnohem je pravděpodobnější, 

 musela postaviti dceřinná jádra a systém spojovacích vláken, v nichž 

 se přehrádka tvoří, aktivně do kýžené polohy. V té příčině tedy mohla 

 by vláknům podpůrným připadati také funkce direkční. 



Částečně již byl popsán osud nucleolů jaderných během karyo- 

 kinese. U Eoripy podařilo se mi sledovati také osudy nucleolů mimo- 

 jaderných a dovoluji si tedy své nálezy stručně sděliti. 



V různých buňkách a za různých fasí nalézáme v plasmě roz- 

 troušena malá, nucleolovitě se barvící tělíska, která soudě podle reakcí 

 i znaků morphologických s nucleoly jadernými vskutku jsou příbuzná. 



Spodní buňka klidná na obr. 26. ukazuje mimojaderné nucleoly 

 hlavně na pólech buňky nahromaděné. Svrchní buňka ukazuje tolikéž 

 nucleoly polárně uložené, ač se právě dělí. Obr. 23. ukazuje nucleoly 

 nahromaděné ve směru tvořící se přehrádky buněčné. Na obr. 19. 

 pozorujeme nucleolovitou substanci v prsténcovité partii obklopující 

 nejmladší část přehrádky, tolikéž na obr. 25. Konečně nahromaděny 

 jsou jednostranně (obr. 32) nebo po celé délce nově vytvořené pře- 

 hrádky (obr. 34). Obr. 16 ukazuje nucleoly — neznámo mi ovšem 

 jakého původu, připojeny k achromatickému vřeténku. 



Z nálezů mých plyne, že nucleolovitá tělíska mohou býti v plasmě 

 roztroušena beze zvláštního vztahu ke karyokinesi, že vsak jeví 

 zvláštní vztahy k nově vytvořené přehrádce buněčné. 



Je velice pravděpodobno, že z jaderných nucleolů nepřímo tvoří 

 se vřeténko centrální, že materiál plášťového vřeténka mění se v nu- 

 cleoly, jež se dostanou do vnitř jádra. Přehrádka buněčná a hlavně 

 ectoplasma nové stěny pokrývající tvoří se z materiálu vláken spo- 

 jovacích. Ale ne vždy se tento materiál úplně spotřebuje. Zbytek bud! 

 se zatáhne clo jádra, nebo jak bezpochyby tomu je v našem případu 

 přemění se v nucleoly mimojaderné. Takový význam asi má nahroma- 

 dění se nucleolů na nově vzniklých přehrádkách. Jsou to zbytky ne- 

 spotřebovaného materiálu vláken spojovacích. Máme zde tedy jakýsi 

 koloběh hmoty nucleolarní, ovšem v jiném smyslu, než jak jej Zimmer- 



2* 



