XXXIV. 



O rudonosné pyroxenické a biotitické rule u Pohlede 

 nedaleko Světlé nad Sázavou. 



Podává František Slavík v Praze. 

 (Předloženo dne 25. června 1897.) 



Jižně a jihovýchodně od města Světlé nad Sázavou zvedá se 

 velký massiv žulový, sáhající na jih přes Lipnici až k Humpolci, 

 k němuž od severu a severovýchodu přikládá se podél Sázavy území 

 rulové, již povrchem mírně zvlněným se odlišující od kopcovité kra- 

 jiny žulové. Žula jest dvojslídná, zrna prostředně velikého a stejno- 

 měrného, podobně i rula obsahuje slídu dvojí a mívá tu a tam 

 idiomorfně vyvinuté živce a vůbec hojné partie, které mají sloh ne- 

 dokonale rovnoběžný, čímž upomínají na žulu. Pod strážním domkem 

 u Světelského nádraží, kde na rukopisné mapě říšského geologického 

 ústavu jest naznačena rula, nacházíme u řeky pravou žulu, roz- 

 pukanou trhlinami rovnoběžnými, směru souhlasného se směrem ruly 

 žulovité výše sledující, totiž přibližně SZ — JV; úklon jest měnivý, 

 u zmíněných trhlin v žule značně příkrý, až 70° na SV. 



Žulovitá rula a vlastní žula jsou hojně prostoupeny žilami 

 pegmatitovými, jež obsahují v žule východně od Světlé výhradně 

 muskovit, v rulovitých partiích pak obě slídy a někdy i něco tur- 

 malinu. 



Těsné spojení ruly Sázavského údolí nad Světlou s granitem, 

 shoda složiva, místem i příbuznost struktury obou hornin činí nepo- 

 chybným, že aspoň velkým dílem dvojslídná rula údolí Sázavského 

 souvisí geneticky se sousední žulou čili že jest částí této žuly dvoj- 

 slídné, vyznačenou arci rovnoběžným slohem, ať již tento jest původní, 

 vzniklý prouděním na okraji magmatu ještě neutuhlého, ať později 

 teprve druhotně povstal tlakem, jímž n. p. na žulu působily zvrstvené 

 horniny nad ní uložené. 



Tř. mathematicko-přírodovédecká. 1897. 1 



