O rudonosné pyroxenické rule u Pohlede. 5 



Ve výbruse spatříme zrnka pyroxenová průhledná, skoro 

 čirá, v napadajícím světle nazelenalá, bělavé živce a čirá křemenná 

 zrnka i proužky křemenné, prodloužené vesměs jedním směrem, jenž 

 se shoduje s povšechným, dosti zřetelně rovnoběžným slohem ruly 

 pyroxenické. Tu a tam lze viděti též hnědo červená zrnka tita- 

 nitová. 



Mikroskopem dá se zjistiti v rule pyroxenické celá řada 

 součástí: součásti podstatné, převládající jsou basické plagioklasy řady 

 labradoritové, pyroxen (malakolith) a křemen, jako akcessorické sou- 

 části prvotné druží se k nim titanit, apatit, zirkon, část sírníků, (sfa- 

 leritu a pyritu), druhotně pak vznikly: uralit, granát, chlorit, epidot, 

 vápenec a větší část sírníků. Prvotného granátu pyroxenická rula 

 Pohledská neobsahuje; rovněž chybí prvotný vápenec, jejž Becke 3 ) 

 nalezl ve všech jím prozkoumaných rulách pyroxenických Lesnaté 

 čtvrti v Dolních Rakousích. Dále neobsahuje pyroxenická rula 

 PohlecTská s k a p o 1 i t h u, součásti to v rulách pyroxenických velmi 

 časté 4 ). 



Pyroxen vyskytuje se v zrnech průměrně asi 1 / 3 mm velkých, 

 allotriomorfních ; jen některá jsou částečně omezena idiomorfně v pásmu 

 vertikálním. Mnohá zrna jsou přibližně isometrická, jiná více nebo 

 méně protáhlá směrem vertikály, naznačeným hranolovými štěpnými 

 trhlinami, ve sloupce. Konce těchto sloupců nejsou nikdy vyvinuty 

 krystalograficky. Většina zrn jeví obrysy zcela nepravidelné. Pyro- 

 xeny mají zcela dobře zřetelnou štípatelnost dle základního hranolu 

 (110); stopy této hranolové štěpnosti křižují se nářezech dle plochy 

 spodové (001) skoro kolmo. Na některých příčných průřezech nale- 

 zeny též sledy štěpnosti, probíhající diagonálně ku hranolovým štěpným 

 trhlinám ; průřezy ony zhášejí rovnoběžně k těmto diagonálním trh- 

 linám, a v konvergentním světle prochází osa temného obloučku hyper- 

 bolového kolmo knim; sledují tudíž tyto trhliny směr orthopinakoidu 

 (100), podobně jako u diallagu. Tu a tam vyskytují se někdy těž 

 nepravidelné trhliny, jdoucí směrem klinopiuakoidu (010). Ačkoli 

 barva pyroxenu jest makroskopicky v zrnkách světle zelená, tenké 

 průřezy máme čiré; relief jejich jest vysoký, znatelných rozdílů ab- 

 sorpce nelze pozorovati. Úchylka zhášení byla měřena na štěpných 



3 ) F. Becke, 1. c. str. 367. 



4 ) Al. Lacroix, Contributions à 1' étude des gneiss à pyroxène et des roches 

 à wernérite, Bulletin de la Société française de Minéralogie 1889, str. 84, 96, 

 353 sqq. a j. — Becke, 1. c. str. 366. — F. Zirkel, Lehrbuch der Pétrographie, 

 m. pag. 219—222. 



