6 XXXIV. František Slavík: 



lupéncích z prášku horniny, které jevily ostré trhliny dle ploch hrano- 

 lových i shledána úchylka c : c na plochách (110) kolem 36", na (010) 

 skoro 45°. Úhel os optických jest větší než úhel zorného pole mikro- 

 skopu, 2S> 1 10°. Délka podlouhlých průřezů jest opticky positivní. 



Dvojlom pyroxenu v různých průřezech bývá značně rozdílný. 

 Lze viděti vedle sebe ve výbrusech průřezy, které mají polarisačuí 

 barvy nižší, než jsou polarisační barvy okolních živců, a jiné průřezy 

 barev mnohem vyšších než jsou živcové. V této příčině chová se tudíž py- 

 roxen ruly Pohledské jako diallag ; ale od toho jej odlišuje, že štěpnost dle 

 (100) jest přece jenom podřízena, a též charakteristické pro diallag inter- 

 posice, rovnoběžně k orthopinakoidálním trhlinám v řádky sestavené, 

 scházejí. Chemické sloučenství pyroxenu dá se přibližně poznati z přeměn, 

 jimž jest podroben; měníť se v uralit, jenž sice jest dosti sytě zeleně 

 zbarven a zřetelně pleochroický, ale jeví vždy jen slabou absorpci, 

 i jest blízký aktinolithu, maje sice dosti barvících látek, zvláště obou 

 kysličníků železa, ale málo kysličníku hlinitého. Dále vzniká z pyro- 

 xenu místy pennin, tedy chlorit taktéž chudý kysličníkem hlinitým. 

 I optickými vlastnostmi — světle zelenou barvou, nedostatkem pleo- 

 chroismu, čirostí ve výbruse, značnými rozdíly dvojlomu — i che- 

 mickými, t. j. nevelkým podílem Al 2 3 , řadí se pyroxen Pohleďské ruly 

 k málakólithu. 



Uzavřenin chová pyroxen celkem málo, tekuté skoro žádné, 

 z pevných tu a tam malé zrnko titanitu, apatitu neb jinak orientova- 

 ného pyroxenu, vzácně též malinká zrnéčka černých rud, která jsou 

 hojnější tam, kde pyroxen se mění v uralit, ale tu zajisté z větší 

 části už původu druhotného. 



Nejčastější proměna pyroxenu jest uralitování, přeměna v jedno- 

 klonný amfibol. Pyroxenová zrna mimo štěpné trhliny bývají prostou- 

 pena nepravidelnými puklinami, někdy části posunuty podle těchto od 

 sebe; v trhlinách těchto vzniká pak uralit jakožto hmota allotrio- 

 morfní, vysokých barev polarisačních. Silnějším zvětšením lze po- 

 zorovati, že jest to aggregát tenkých neb i širších jehliček délky op- 

 ticky positivní, orientovaných rovnoběžně neb směry jen málo se na 

 vzájem různícími, podélný pak směr jehliček těch bývá rovnoběžný 

 s podélným směrem původního individua pyroxenového. Uralit má 

 barvu kalněji neb jasněji zelenou a jest zřetelně pleochroický; pa- 

 prsky chvějící rovnoběžně k ose nejmenší elastičnosti optické jsou 

 doněkud, ale nemnoho absorbovány a jeví se barvou modravě zele- 

 navou; paprsky, chvějící kolmo na c, mají barvu žlutozelenavou, jasnou 

 a jsou velmi málo absorbovány. Lze pozorovati zcela zřetelně, jak 



