O rudonosné rule pyroxenické u Pohlede. H 



Mikroskopická struktura ruly pyroxenické. 



Jest jenom tu a tam zcela krystalická, velmi podobná struktuře 

 zelenavého pyroxenického granulitu Adolfovského, z něhož výbrusy mi 

 p. dr. J. L. Barvíř laskavě ku srovnání zapůjčil. Živce a pyroxeny 

 v zrnech allotriomorfních, téměř zaoblených, přibližně isometrických, 

 neprorůstají se a namnoze se též navzájem neuzavírají; křemen se 

 vyskytuje v zrnech podobných, nemnoho protáhlých, akcessorický titanit 

 a apatit vkládají se v tuto nerostnou směs a srůstají s převládajícími 

 součástmi. Sloh rovnoběžuý však, na rozdíl od horniny Adolfovské, 

 jest všude zcela dobře patrn a vyznačen tím, že se proužky pyroxenem 

 bohaté střídají s proužky obsahujícími málo pyroxenu. Často vysky- 

 tuje se však v rule pyroxenické struktura kataklastická, velmi zřetelně 

 a hojně vyvinutá, která svědčí o tom, že hotová, zpevněná již hornina 

 byla podrobena značným změnám, které ovšem lze částečně pokládati 

 za účinek tlaku na horninu hotovou; někde pak jsou zjevy kataklasy 

 takové, že by se mohlo zdáti, jako by hornina byla původu sedimen- 

 tárně klastického, o čemž však netroufám si pro tyto pyroxenické 

 ruly rozhodovati. 



Zrna mnohých součástí jsou rozlámána, po krajích udrobeny od 

 nich úlomky a uzavřeny v některé nově utvořené součásti, — nej- 

 častěji v křemení, — - nebo vraženy do sousedního individua téže nebo 

 jiné součásti. Vytvořeny pukliny, rovnoběžné se zvrstvením, někdy 

 i šikmé k němu, a vyplněny druhotným materiálem křemene, vápence, 

 chloritu nebo též blejna zinkového a kyzů. 



Větší zrno pyroxenu rozraženo ve dvé, a mezi obě poloviny vra- 

 ženo individuum titanitu, jiný veliký pyroxen taktéž rozpůlen, obě 

 polovice značně od sebe posunuty, a mezi nimi se vyloučil křemen, 

 jenž obalil udrobené úlomky. 



Velice hojným účinkem kataklasy jest též undulosní shášení ne- 

 jenom křemene, nýbiž i živců. Též náleží sem úkaz, že na některých 

 zrnech plagioklasových, polysyntheticky lamellovaných, jsou hranice 

 dvojčatných lamell jakoby rozmazány, rozplývají se. 



Na některých místech nadrobeno velmi mnoho malých, hranatých 

 úlomků různých součástí, a všecky setmeleny druhotným křemenem; 

 a podobně nezvětralé individuum živce nebo pyroxenu rozdrceno na 

 množství drobných úlomků, mezi něž vyloučil se křemen. Toto roz- 

 drcení jde mnohdy tak daleko, že vzbuzuje dojem, jakoby se nestalo 



