12 XXXIV. František Slavík: 



v kompaktní hornině na místě, nýbrž že sem byly sneseny a zde se- 

 tmeleny snad drobty klastické. 



Přemena ruly pyroxenické v horninu granátovou. 



Mimo přeměny jednotlivých součástí, více méně obyčejné a svrchu 

 popsané, pozorujeme v pyroxenické rule přeměnu zvlášť zajímavou, 

 která mění vzhled celé horniny. 



Jest to druhotný vznik granátu hlinito-vápenatého. 



Granát se objevuje v jednotlivých pruzích ruly pyroxenické do- 

 dávaje jim barvy růžové nebo načervenalé. Ve výbruse jest patrn již 

 prostým okem jako partie v odraženém světle slabě červenavé, v pro- 

 stupuj ím čiré, hojně rozpukané. V drobnohledu označuje se vysokým 

 reliéfem. Srovnáváme-li partie výbrusů s různým množstvím granátu, 

 můžeme dobře sledovati postup jeho druhotného vzniku: V rozru- 

 šených živcích vyskytují se nejprve ojedinělá, malá zrnka granátu, 

 jež dále se hromadí a zvětšují, vnikají do korrodovaných individuí 

 pyroxenových, větší pak zrna granátová uzavírají zbytky původních 

 součástí. V těch částech pyroxenické ruly, kde živce jsou ještě po- 

 poměrně čerstvé, není ani stopy granátu; čím více nabývá hornina 

 vzhledu zvětralého, tím více množí se v ní granáty, a zakalení pyro- 

 xenů ukazuje, že i tyto jsou stiženy přeměnou. V pokročilém stadiu 

 přeměny skládá se hornina z převládajícího granátu, jenž uzavírá 

 zbytky horniny původní: zrna křemene, — ač tato asi jsou částečně 

 též novotvořená, — korrodované, zakalené jedince pyroxenové, a tu 

 a tam zrna apatitu a titanitu. 



Většina jedinců granátových jsou nepravidelně omezená zrna 

 různé velikostí a rozmanitých obrysů, zakulacená i podlouhlá. Některá 

 individua však, která vznikla v hornině značně již rozrušené, kde vy ■ 

 loužením součástí původních povstaly dutiny, měla možnost vyvinouti 

 se aspoň částečně idiomorfně, i poznáváme v kosoúhlých jejich prů- 

 řezech dvanáctistěny (110). Dutiny takové pak byly po vykrystalisování 

 granátu posléze ještě vyplněny vápencem. 



Granáty hlavní částí vznikly zajisté z materiálu rozrušených ba- 

 sických plagioklasů pochodem hydrochemickým, podobně jako v ně- 

 kterých gabbrech 5 ), kde místo obvyklého zoisitu převládá v aggre- 



5 ) F. Zirkel, Lehrbuch der Pétrographie IL, str. 777. 



H. Kosenbusch, Mikrosk. Physiographie der massigen Gesteine, III. vydání, 

 str. 282. 



