18 XXXIV. František Slavík: 



z části jest uspořádán v pruhy, tak že hornina nabývá slohu zhruba 

 rovnoběžného. Větráním křemen arci zůstává netknut, amfibol však 

 nejprve bledne, pak se mění v zemitou hmotu barvy bělavé, nazelenalé 

 nebo nažloutlé. Tuto zvětralinu amfibolovou voda vymílá a odnáší, 

 stěny dutinek pak se povlékají červenavým nebo rezavým povlakem, 

 jenž vzniká hlavně rozkladem kyzů v hornině. Zvětralá hornina pak 

 jest nahnědle růžová s hojnými dutinkami. 



Ve výbruse vedle hojného, čirého křemene, a vedle vločkovitých, 

 skoro stejnoměrně po výbruse rozdělených aggregatů zeleného uralitu 

 spatřujeme bílé, zakalené partie navětralého živce a nahnědle červe- 

 navé, průsvitné partie granátové obrysů někdy dosti podobných ob- 

 rysům průřezů živcových. Čím více jest těchto červenavých partií, 

 tím více ubývá živce, až v částech obsahujících nejvíce granátu živce 

 úplně se vytrácejí. 



V mikroskopu jest granát téměř růžový, průhledný, mezi skříženými 

 nikoly v každé poloze temný; tvoří nepravidelně ohraničená, zaoblená 

 rna, jež jsou prostoupena četnými, nepravidelnými puklinami. Od svrchu 

 popsaného granátu v červenavých proužcích ruly pyroxenické a v du- 

 tinách jejích se vyskytujícího liší se granát křemencovité horniny tím, 

 že jest zřetelně zbarven, kdežto onen jest čirý, také však i tím, že 

 nejeví žádných optických anomálií. Obsahuje někdy ve svých trhlinách 

 blejno a uzavírá zvětraliny živcové, jež dosvědčují zřejmě jeho dru- 

 hotný původ. Někde uzavírá též vodní bublinky a idiomorfně, krychlově 

 vytvořený pyrit. 



Uralit jest silněji zbarven, nežli uralit pyroxenické ruly a jest 

 sdružen s hojnými rudami. 



Křemen, jak již zmíněno, jest převládající součástkou. Velké jeho 

 pruhy objímají a pronikají skupiny granátu, uralitu a rozložených 

 živců. Obsahuje dlouhé řádky tekutých uzavřenin, zrnka granátu, kře- 

 mene, titanitu, sloupce apatitu i zirkonu. 



Mikroskopická struktura křemencovité horniny granátické ještě 

 zřetelněji než struktura horniny bezgranátové svědčí o klasticky sedi- 

 mentárním jejím původu. Útržky a zbytky změněné ruly pyroxenické, 

 skládající se v podstatě z granátu a z uralitu, — místy zachovány 

 ještě zbytky živců — dále z něco křemene, apatitu a titanitu a hoj- 

 ných kyzů, jsou potrhány, od sebe odděleny a massou křemene se- 

 tmeleny i uzavřeny. 



Křemen obklopuje tyto útržky, vniká též do nich a uzavírá 

 jejich úlomky, jejichž příslušnost k některému z blízkých individuí 

 součástek ruly pyroxenické jest patrná. 



