O rudonosné pyroxenické rule u Pohlede. 19 



Ze stmelení útržků jest zřejmo, že jest hornina tato klastkkého 

 původu, a z vrstvení jejího lze zároveň souditi na původ sedimentární. 

 Z podoby útržků — že totiž nebývají zaoblené — jest viděti, že 

 nemohly býti úlomky ty daleko transportovány, nýbrž že spíše pochá- 

 zejí zcela z blízka a byly tu znova stmeleny v kompaktní horninu kře- 

 menem vyloučeným z prosakuj ících vod. Hornina, z níž pocházejí 

 útržky, jest rula pyroxenická právě taková, jako jest hned pod kře- 

 mencoví tými horninami uložená. Vytvoření největší části druhotných 

 kyzů předcházelo před tímto stmelením, avšak i ve stmelené již hor- 

 nině osazovala se i později hmota kyzová, neboť ve stmelujícím kře- 

 mení nalezeny malé puklinky vyplněné kyzem. 



Vznik granátu ze hmoty plagioklasové dál se z části již v hor- 

 nině dřívější (v rule pyroxenické), a pokračoval patrně i když pro- 

 sakovala hornina vodami, které ji přeměňovaly; hlavní část granátu 

 se vytvořila, když z nakupených úlomků setmelením se tvořila hor- 

 nina kompaktní. Pochod této přeměny dá se zde opět zcela zřetelně 

 sledovati. V zachovalejších částech původní horniny vidíme ještě živce, 

 ač již silně navětralé a rozpadlé v malé, hranaté kousky, mezi které 

 se vkládají nejprve osaměle a jednotlivě malá zrníčka granátová; čím 

 pokročilejší jest přeměna horniny, tím více přibývá granátu, až ko- 

 nečně zůstává sám s uralitem, jejž někdy uzavírá. 



Přeměna pyroxenu v uralit počala značně dříve, nežli vznik 

 velké většiny granátu ; v úlomcích horniny, kde se granát teprve po- 

 číná tvořiti, nebývá třeba již ani stopy pyroxenu. Někdy bývá 

 uralit též uzavřen v granátu a jest tudíž rozhodně starší, než tento. 



Rudy v pyroxenické rule a horninách křemencovitých. 



V čisté pyroxenické rule i v jejích částech biotitických a v hor- 

 ninách křemencovitých nacházíme dosti hojně rud, a sice vesměs sir- 

 níků ; množstvím převládá sfalerit, pak pyrit, dále nalezen tu též ga- 

 lenit, pyrrhotin a některé kyzy zdají se býti chalkopyritem. 



Sfalerit jest černý, lesku polokovového, silného ; v tenkých lu- 

 péncích prosvitá červenohnědě. Idiomorfních tvarů nemívá nikdy. 

 Povrch jeho ve výbruse jeví se býti dolíčkovaný. Vyskytuje se na 

 žilkách v rule pyroxenické téměř sám, v biotitickopyroxenické rule 

 jest ho asi stejně mnoho jako kyzů, v křemencovitých horninách 

 mnohem méně. Kyzy jsou hlavním množstvím omezeny na křemenco- 

 vité horniny a na biotitickopyroxenickou rulu. Jsou s blejnem zin- 



2* 



