20 XXXIV. František Slavík: 



kovým těsně srostlé, někdy vedle sebe, někdy jest kyz obrostlý 

 blejnem, tu a tam též naopak. Pyrit jest světle žlutý nebo poněkud 

 bledší, méně intensivně zbarven. Sporadicky bývá vyvinut v krychlích, 

 v jednom průřezu, kde patrně povrch krystalu zůstal při broušení 

 neporušen, jeví se plocha intensivně lesklá, rovnoběžně k jedné hrané 

 rýhovaná. 



Pyrrhotin j est načervenalý, dosti znatelně kovově lesklý, ač ne tak 

 jako pyrit, a vyškytá se v allotriomorfních zrnitých aggregátech, zvláště 

 v horninách křemencovitých. Některé aehojné kyzy ruly biotitickopyro- 

 xenické mají barvu mosazně žlutou se slabým odstínem do zelenavá 

 a jsou velmi intensivně lesklé; zdají se býti chalkopyritem. Galenit 

 barvy kovově šedé, poněkud namodralé, nalezen v rule biotiticko- 

 pyroxenické, ale nečetně. Jeden jeho průřez obrysů nepravidelných 

 se znatelnými dvojími štěpnými trhlinami na sobě kolmými, leží ve 

 shluku lupénků biotitových a mimo to poblíže něho v rozrušeném 

 pyroxenu uzavřeny práškovité částečky galenitové. Některé galenity 

 jeví krychlové obrysy aneb aspoň na krajích má průřez výběžky pravo- 

 úhelné; iiné jsou zcela allotriomorfní. 



Pátráme-li, jak vznikly a odkud přišly sírníky těžkých kovů, 

 shledáváme, že některá část jejich jest původní součástkou ruly pyro- 

 xenické. 



Zvláště v biotitických partiích pyroxenické ruly, tu a tam i v par- 

 tiích čistě pyroxenických, nalézáme některé kyzy a blejna tu a tam 

 zarostlé v pyroxenech a živcích poměrně čerstvých, v křemenech a 

 v titanitech, a není tu ani na blízku trhliny, kterou by se byly mohly 

 v cediti. 



Velká část rud jest však původu určitě druhotného. V čistě pyro- 

 xenické rule vyplňuje sfalerit téměř samojediný, obklopující tu a 

 tam nepatrné zrníčko pyritové, druhotné trhlinky, nabývaje tím vzhledu 

 proužků laločnatých, jež objímají individua jednotlivých součástí a vni- 

 kají svými vykrajovavými, dělenými výběžky do nich; menší částice 

 blejna bývají infiltrovány do dutin rozvětralých živců a rozpukaných, 

 dílem zuralitovaných pyroxenu. Hornina kolem takovýchto sekundárních 

 žílek sfaleritových bývá silně přeměněna způsobem svrchu popsaným, 

 někde obsahuje hojně granátu. 



V rule biotitickopyroxenické nespojují se druhotné partie blejna, 

 kyzů (a galenitu) ve větší proužky, nýbrž vyplňují menší mezery v hor- 

 nině a dutinky v jednotlivých jejich součástech rozrušených. Souvisí 

 to patrně s tou okolností, že biotitickopyroxenická rula jest jemno- 

 zrnnější a nejeví úkazy kataklastické tou měrou vyvinuty, jako jsou 



