Ö rudonosné pyroxenické rule u Pohlede. 21 



v partiích čistě pyroxenických, i nevytvořily se zde tak značně dru- 

 hotné puklinky. 



Blejno a pyrit jsou zde zastoupeny množstvím asi stejným, pyr- 

 rhotin, galenit a chalkopyrit (?) jsou daleko řidší. Někde srůstají 

 blejno, pyrit i galenit nepravidelně dohromady. 



Ve křemencovitých horninách převládají kyzy a vyvinuto jest 

 více pyrrhotinu než jinde. Často jsou sdruženy s uralitem, srůstají 

 s ním a vnikají do něho. Vyskytují se hlavně v partiích silně roz- 

 drobených, objímají úlomky živců i zrnka křemene a větví se různě 

 do tenkých puklin a mezer. V křemencovité hornině s granáty blejno 

 ještě více ustupuje clo pozadí oproti kyzům. Část těchto jeví barvu 

 bledě, našedle žlutavou, lesk jest slabší ; bývají pak mnohdy prostou- 

 peny žilkami a vrstvičkami kalné hmoty hnědé neb jí promíšeny. 



Hmota tato naznačuje počátek větrání, jehož konečným pro- 

 duktem jest hmota limonitová. Pozorováno též tu a tam, že aggregáty 

 kyzové jsou omezeny na venek nepravidelně, do vnitř kulovitě, 

 a dutinka centrální mezi zrnéčky jest vyplněna zmíněnou opakní 

 hmotou. Sírníky druhotné v horninách křemencovitých vznikaly po 

 celou dobu, za níž se rozrušená rula pyroxenická přeměňovala v klas- 

 ticky sedimentární horniny křemencovité. Vyskytujíť se v partiích, 

 kde ještě málo granátu jest vyvinuto, jsou srostlé s uralitem a spolu 

 s ním uzavřeny v granátu, ale též srůstají s granátem, obrůstají 

 jej a konečně též vyplňují trhlinky v setmelujícím křemení a 

 v granátu. 



Dlužno ještě podotknouti, že v prvotních sírnících převládají 

 množstvím kyzy, v druhotných blejno. 



Püvod rud druhotných dán jest tuším částečně také přítomností 

 původních sírníků v rule pyroxenické a v jejích partiích biotitických ; 

 hmota těchto sírníků hydrochemickým pochodem snad stěhovala se 

 z původního svého místa tu a tam do puklin druhotně vzniklých. 

 Zdali pak také vznikala část druhotných sírníků způsobem, jaký hlavně 

 Sandberger a jiní badatelé pro genesi rudních žil zastávají, nelze 

 tak snadno rozhodnouti, jen místy zdá se, že některé sirníky, snad 

 i sfalerit vznikaly též i přeměnou ze hmoty některého pyroxenu. Po 

 nějakých větších rudonosných žilách není ani stopy. 



