28 XXXIV. František Slavík: 



dosti zakaleny, zkaolinovány. Čisté partie v nich rozeznáme mikro- 

 skopem jednak jako albit, jednak jako křemen. Albit bývá lamellován 

 neb i nellamelován, ale i tu jest rozeznatelný od křemene trhlinami 

 dokonalé štěpnosti a poněkud nižšími barvami polarisačními. Někde 

 vrůstá albit též do mikroklinu a máme pak tu vyvinutý perthit mikro- 

 Tdinový. 



Křemen jest allotriomorfní, dílem v malých zrnkách i proužcích 

 uzavřen ve větších individuích živcových, dílem vyvinut ve větších 

 partiích. Některé z těchto větších křemenů vnikají do trhlin v živci 

 a uzavírají zvětralé jeho částky, i jsou tudíž původu pozdního. 



Biotit v partiích aplitických není arci hojný. Vyvinut jest 

 v nevelikých lístcích a přeměněn větším dílem v penninovitý chlorit; 

 při této proměně vylučují se jednak malinká zrnéčka opakních rud, 

 jednak na okrajích průřezů i uvnitř jich hojná zrnéčka titanitová, ve vý- 

 bruse slabě nahnědlá, obrysu kulovitého neb podlouhlého ; místy jest 

 jimi průřez jakoby proset. Úkaz tento, druhotný vznik tita- 

 nitu jakožto vedlejšího rozkladu biotit u, jest zají- 

 mavý a dosti řídký. 9 ) S porušeným chloritem tu a tam jest sdružen 

 sillimanit v jehličkách parallelně seskupených, jenž bud! snad jest pro- 

 duktem rozkladu, tak jako v rule biotitické, anebo byl sem snad 

 vcezen. 



Chlorit vedle pseudomorfos po biotitu někdy též jest výplní 

 trhlin. 



Titanit ve větších allotriomorfní ch zrnech, ve výbruse slabě zbar- 

 vený, téměř čirý s málo zřetelným pleochroismem jest aspoň nějakým 

 množstvím původní, z části však, kde sdružen jest se sekundárním 

 chloritem, zdá se míti podobný vznik jako malá zrníčka titanitová 

 svrchu zmíněná. 



Apatit jest dosti hojný a vyvinut pěkně idiomorfně. Jeho sloupce 

 jsou poměrně značně veliké, a na podélných jejich průřezech lze 

 mnohdy zjistiti vedle hranolu též jehlan špičatě končící anebo spo- 

 dovou plochou uťatý. Řidší jsou apatitová zrna oblá, bez krystalogra- 

 fických obrysů. Ve křemenech vyskytuje se apatit též ve tvaru dlouhých 

 tenkých jehliček uzavřen. 



Struktwra aplitu jest hypidiomorfní, se zřetelným pořadem vy- 

 loučení: nejprve apatit, pak biotit, po něm živce a naposledy křemen 

 vyloučily se z magmatu a naznačují pořad ten různým stupněm idio- 

 mormího vývoje svých individuí i vzájemným uzavíráním. Zjevy způ- 

 sobené účinkem tlaku nejsou hojné: tu a tam vytvořeny pukliny a vy- 



