g IV. Čeněk Zahálka: 



čedičových a znělcových v Českém Středohoří". 3 ) Nejlépe vzdoruje 

 posouvání ssutin les. Kde ten se vykácí v oboru jmenovaných jílů 

 aneb ssutin na nich nahromaděných, tam snadno posouvání nastane. 



Slinité jíly obsahují hojně pyritu. Týž je hmotou skameňující. 

 Blíže povrchu mění se v limonit a sádrovec. Proto skameněliny často 

 z limonitu jsou složeny. 



Zvláštním nerostem v oboru nejvyšších vrstev pásma IX. je sfe- 

 rosiderit. Je barvy tmavorudé, hnědé, špinavě žluté, obyčejně dosti 

 hlinitý, vrypu žlutého neb hnědého. V kyselině slabě šumí. Bývá ku- 

 lovitý, někdy soustředně miskovitý. Na povrchu bývá dosti zvětralý 

 a změklý. 



Přehledně sestavme seznam hornin pásma IX. : 



Písčitý slin. 

 Glaukonitický slin. 

 Glaukonitický vápnitý slin. 

 Pisčitoslinitý jíl. 

 Vápnitý jíl. 

 Slinitý jíl. 

 Glaukonitický slinitý jíl. 



Podáváme tuto petrografický rozbor některých hornin důležitých, 

 které se v předchozích pásmech neobjevovaly. 



Pisčitoslinitý jíl ze souvrství IX. 9. profilu 107. z Březenského 

 vrchu nad Oharkou. 



Makroskopicky: Měkký kámen, intensivně žlutý, poměrné pe- 

 vnější než jiné jíly. Zřídka kde zaleskne se na povrchu šupinka slídy 

 muskovitu. Jiné nerosty rozeznati nelze. Šumí mocně v kyselině. 



Mikroskopicky: Jíl v prášku žlutě zbarvený poměrně nejvíce 

 zastoupen. Vápenec v čirých zrnkách hojný. Křemen též v čirých 

 zrnkách hojný. Glaukonit co tráva zelený v nepravidelných zrnkách 

 zřídka. Limonit ve hnědých zrnkách velmi hojný. Týž větráním zbar- 

 vuje horninu žlutě. Vyplňuje i komůrky foraminifer. Foraminifery 

 zřídka viděti. 



Vápnitý jíl ze souvrství IX. 2. profilu 101. z Velkého vrchu nad 

 Vršovicemi. 



Makroskopicky: Měkká hornina šedá s tmavošedými do modra 



3 ) Vesmír. 1890. 



