O elektrolytické modifikaci methody Sandmeyerovy a Gattermannovy. 3 



Převedení anilinu v brombemol. 



50 g anilinu diazotováno pomocí 80 g H 2 S0 4 (h =z 1*8) a 38, 5 g 

 NaN0 2 , po té přidáno 63'4 g KBr (v roztoku) a 100 g CuS0 4 . Po- 

 měry proudu byly: E — as 10 V, D d m-' na kathoclě = T6 A. Výtěžek 

 C 6 H 5 Br obnášel pouze 15 g čili 18% théorie, což určitě mělo svou 

 příčinu v tom, že KBr bylo užito jen v theoretickém množství (Gatter- 

 mannův předpis odporučuje na 31 g anilinu 120 g K Br, tedy značný 

 přebytek) Není pochyby, že se zvětšeným množstvím bromidu i vý- 

 těžek C 6 H 5 Br značně stoupne. Vedlejší reakcí i zde vznikl oranžově- 

 cervený, krystalický azobenzol. 



Příprava o-chlortoluolu z o-toluidinu. 



Použito k diazotaci 36 g o- toluidinu, 75 g kyseliny solné a 24 g 

 NaN0 2 . K diazoroztoku přidáno 100 g CuCl 2 a elektrolysováno za 

 chlazení ledem. E =: 11 V, D dm i = 5'8 A (na kathodě). Získáno bylo 

 245 g o-chlortoluolu, vroucího mezi 155° — 158°, tedy 59% množství 

 theoretického. Nepřízuivý vliv na hladkost reakce mělo stoupnutí lázně 

 až na 25°, vzhledem k tomu že podvojná sloučenina o-diazotoluol- 

 chloridu s Cu 2 Cl 2 — jak Erdmann*) pozoroval — již při 27° prudce 

 se rozkládá. Nicméně jest výtěžek náš daleko vyšší, nežli při původní 

 méthode Sandmeyerově, kdež obnášel pouze 31,5% théorie. 



Příprava p-chlortoluolu s p-toluidinu. 



Pracováno s 24 g p- toluidinu zcela podobně, jako u ortholátky. 

 I chloridu mědnatého užito totéž množství (100 g).E = 10,5 V, 

 D dm 2 — as 5,7 A (na kathodě). Získáno bylo 30 g p-chlortoluolu 

 v mezích 158° — 161° destilujícího, což odpovídá 75,2% výtěžku theo- 

 retického proti 63,8% j e ž obdržel Gattermann s mědí molekularnou. 



Převedení fi-naftylaminu v ß-chlornaftalin. 



48 g /3-naftylaminu zdiazotováno 24 g NaN0 2 za použití 300 g 

 kyseliny solné, tedy za poměrů, v nichž pracoval Gattermann. Při- 



*) Lieb. Ann. 272. 144. 



