4 VI. Emil Votoček a Egon Ženíšek. 



dáno k diazoroztoku 45 g GuCl 2 a elektrolysováno při E — 2 a D dm ^ 

 na kathodě — 3 - 7. Během elektrolysy chlazeno tak, aby teplota nad 

 0" nevystoupla. Přehnáním husté reakční hmoty vodní parou atd. 

 získáno 22 g čistého, z alkoholu překrystalovaného ß-chlornaftalinii 

 o bodu tání 56", tedy 41% množství theoretického proti 30 n / Gratter- 

 mannem docíleným. — 



Pokus elektrolytického rozkladu diazotěl se solemi mědnatými 

 lze uspořádati též ve formě uzavřeného článku Daniellova. Za póly 

 sloužil v pokusu našem jednak válec měděný, ponořený v roztok 

 CuS0 4 -f- C 6 H 5 N =z N — Cl, jednak tyčka zinková v diafragmatě se 

 zředěnou H 2 S0 4 . Článek chlazen prvých několik hodin zevně ledem, 

 později ponechán při obyčejné teplotě laboratoře. Po působení as 

 24hodinovém bylo možno isolovati as 12% theoretického výtěžku 

 chlorbenzolu a pozorováno i něco azobenzolu. 



Provedli jsme též pokus elektrolysovati diazobenzolchlorid 

 s elektrodami železnými u přítomnosti soli železnaté. Diazotováno 

 50 g anilinu a přidáno 100 g FeCl 2 . Hustota na kathodě byla 

 Ddm-' = 1'7 A. Shledáno, že sloučeniny železnaté nemohou nahraditi 

 Cu 2 (X, obnášelť výtěžek pouze l'8gC G H 5 Cl čili as 3%, mimo skrovné 

 množství azobenzolu. Výsledek tento souhlasí s pozorováním Sanrl- 

 meyerovým. 



Celkem plyne z dosavadních pokusů našich, rázu více informač- 

 ního, že elektrolysa diazolátek se solemi mědnatými jest skutečnou 

 methodou preparativní. Hodláme přikročiti k podrobnému studiu po- 

 měrů reakce; zvláště vyšetřiti chceme, jaký vliv má hustota proudu, 

 teplota lázně, množství solí mědnatých a halové kyseliny na hladkost 

 rozkladu. O výsledcích, jež získáme, neopomeneme Král. Společnosti 

 Nauk svého času zprávu podati. 



Z chemické laboratoře c. k. české vysoké školy technické v Prase. 



^Tffr^ 



Niíklactem Krfil. Coské Spnlečnuatt Nňnit. — Tíske::i (ira Eďr. Orégra v Pruza ii99. 



