Příspěvky k fysiologii a morfologii rostlinné buňky. 5 



ne pectinová přejemná střední lamella, která jinak znamenitě je za- 

 chována. 



Mikrochemické studie ukázaly, 7 ) že kyselina octová mnohé části 

 obsahu buněčného silně naduřuje a činí z nich dokonce hmotu gela- 

 tinosní. Z té příčiny třeba užívati směsi obsahující nejvýše 1% ledové 

 octové kyseliny. Jinak lze se užitím každé látky zvláště a různých 

 kombinací přesvědčiti o jich působení a stanoviti tak artefakty, 

 s nimiž nutno počítati. Po práci Korsoheltově (Arch. f. mikr. Anat. 

 1896.) se však zdá, že artefakty vzniklé našimi prostředky konservač- 

 ními nejsou příliš veliké, snad ani ne takové, jak je A. Fischer před- 

 pokládá. Ostatně i artefakty pravidelně se dostavující poukazují na 

 určitý substrát, z něhož vznikly a třeba s nimi tedy počítati. 



Ve vegetativních pletivech cévnatých rostlin nahromaďuje se 

 v přípravných stadiích nejdříve hustší plasma kolem jádra (obr. 8.), 

 v té pak objeví se hyalinní, nejprve na 2 pólech zřetelný dvůrek, 

 jejž zde pro stručnost i pro vyjádření jeho homologických útvarů 

 v buňkách centrosomem opatřených budu označovati jménem periplast, 

 jež zavedl Vejdovský*) na základě studia vajíček červa Rliynchelmis. 

 Hyalinní periplast v buňkách rostlinných nejeví v pletivech sporogen- 

 ních žádué polarity, jsa stejnoměrně na celém povrchu jádra rozložen, 

 ve vegetativních buňkách je však vždy bipolarně vytvořen, zřídka 

 tvaru koule, jež na pólech je Čepičkovitě vytvořena, v největším počtu 

 případů ve tvaru ovoidu nebo ellipsoidu. Při tom lze pozorovati, že bud! 

 na celé periferii jádra je vyvinut, tedy i v zoné aequatorialní (asi 

 jako na levé straně jádra v obr. 3.), nebo je pouze na pólech čepičko- 

 vitě vyvinut (obr. 9.), takže se zdá, že jsou obě čepičky v aequato- 

 rialní zóně nespojeny, odděleny (také obr. 1). 



V dalším průběhu vývoje počínají se objevovati na periferii peri- 

 plastu i uvnitř vlákénka meridionalně probíhající, která rostou od pólů 

 (obr. 5.), až úplně obklopí jádro uvnitř se nalézající (obr. 10.) Dů- 

 ležito je, že póly, na nichž je periplast čepičkovitě vyvinut, souhlasí 

 s meridionalním průběhem achromatických vlákének; osa oba póly 

 spojující je také osou dělení. Buněčná přehrádka vytvořuje se kolmo 

 na ni. Je tedy pravděpodobno, podaří-li se nám nalézti příčiny bipo- 

 larního vytvoření periplastu, podaří se nám také nalézti příčiny urči- 

 tého postavení kinetické figury a určitého směru dělení buněčného. 



7 ) Schwarz, Fr., Die chemische und morphologische Zusammensetzung des 

 Protoplasma. Cohns Beitr. u. Biol. d. Pfl. Bd. V- 



8 ) Vejdovský F. a Mrázek A. Centrosom und Periplast. Sitzber. d. kön. 

 höhm. Ges. d. Wiss. Prag, 1898. 



