Příspěvky k fysiologii a morfologii rostlinné buňky. \\ 



vakuolek stále rostoucích (obr. 36.) Jimi způsoben je také růžencovitý 

 vzhled chromosomů (obr. 34). 



Ze plasma v této době byla dosud živa, dokazuje nejlépe okol- 

 nost, že reagovala na vložení kořenů do plasmolytických roztoků. 

 Řekli jsme sice svrchu, že účinkem chloroformu buňky pozbývají 

 turgescence, ale to platí jen v tom ohledu, že ve vakuolách v nich 

 přítomných zmenší se do té míry diosmosou energie osmotická, že 

 nikterak nestačí zřejmě napnouti stěny buněčné. U hrachu vidíme 

 účinkem chloroformu přímo vystupovati ven z kořenu kapky vodných 

 roztoků chovající osmoticky působící látky, přes to však zůstanou pro 

 některé látky membrány vacuol i pokožková plasma cvtoplasmy nepro- 

 pustnými, jak viděti z toho, že 3% roztokem dusičnanu draselnatého 

 značně se protoplast stáhl a v některých buňkách pravidelné kulaté 

 nebo ellipsoidní formy nabyl (obr. 51). Jinde stáhne se protoplasma 

 nepravidelně, vacuoly, které původně vlivem chloroformu značně se 

 zvětšily, neobyčejně se stáhnou a zmenší (obr. 49). Obr. 51 znázor- 

 ňuje klidné dvě buňky z čepičky, obr. 49 řadu buněk z periblemu. 

 Plasma se zde velmi nepatrně a nepravidelně zakulatila. Vacuoly jsou 

 velice zmenšeny vlivem plasmolysy. Obr. 50 znázorňuje buňku z derma- 

 togenu jevící amoebovité jádro. 



Pozoruhodno je, že plasmolysa účinkuje také na jádro. Jeho 

 obsah, jak dobře z obr. 49. viditelno, se smrští a kontrahuje obyčejně 

 kolem nucleolu. Membrana jaderná se nesmrští vždycky, nýbrž oby- 

 čejně podržuje původní tvar. Je tedy vidět, že semipermeabilnost 

 v tomto případu nepřísluší membráně jaderné, nýbrž membráně vystu- 

 pující kol vakuolek ve chromatinu se tvořících. Daleko zřetelněji vy- 

 stupují tyto zjevy při delším působení chloroformu a odkládám tedy 

 jich vylíčení na později. 



Po 20 minutách působení chloroformu: Chromatin v zrníčkách 

 je diffusně rozložen i v jádrech nejmladší partie. Tato mají následkem 

 toho vzhled jaksi homogenní. Kolem spiremů, jež jsou celkem nezmě- 

 něny, dosud uchovány jsou periplastové koule. Stěny vacuol v perife- 

 rických buňkách zgranulovány ; následkem toho vacuoly nejsou přesně 

 ohraničeny (obr. 39). Přes to se zdá, že membrána vacuol nejdéle 

 vytrvává, ježto ku př. v buňkách čepiček, jež jsou daleko více vysta- 

 veny působení chloroformu než dermatogen nebo periblem membrána 

 vacuol není zgranulována, ačkoli již plasma definitivního vzhledu 

 desorganisace nabyla (obr. 41). 



Ve zmíněné již zóně 2 1 / s mm od vegetačního bodu vzdálené jádra 



