Příspěvky k fysiologii a morfologii rostlinné buňky. 15 



působením jedu a anaesthetik. Ale odolnost, že vakuoly přece zbý- 

 vají, ba rostou a reagují na změnu osmotické energie media v němž 

 se nalézají, dokazuje, že permeabilita neplatí pro veškeré látky ve 

 šťávě buněčné se nalézající. Energie (osmetická) zbylých látek stačí 

 sice pro udržení těchto vakuol. nestačí však ku viditelnému efïektu 

 týkajícímu se napjetí blan buněčných. Vzrůst vakuol pak třeba vy- 

 světliti změnou odporu, jejž klade vzrůstu vakuol za normálních 

 poměrů jednak plasma, jednak membrána vakuol. Plasma dvojím 

 možným způsobem: 1. energií bubřivosti, 2. osmotickou energií v ní 

 obsažených látek. Neznáme však ani pro normální poměry, který 

 faktor z těchto dvou je rozhodující, nemožno tedy ani zde vyložiti, 

 který z nich se do té míry změnil, že umožňuje vzrůst vakuol, jaký 

 je ku př. v obrazech 47 a 48 znázorněn. 



Vakuoly ty, poněvadž jim plasma neklade překážek, přes to že 

 jejich energie osmotická je nepatrná (značně menší, než 3°/ dus. 

 dras ; neboť se roztokem tímto velice kontrahují), rostou a zatlačují 

 celý obsah buněčný ke stěnám, podobně jako musí se zvětšovati každá 

 semipermeabilní blána uzavřená a obsahující osmoticky působící látky, 

 ve vodě, neklade-li se jí překážek. Pro ten případ, že by zůstala i po 

 chloroformování bubřivost plasmy stejná, musíme míti za to, že v nor- 

 málních poměrech hlavním faktorem, jímž plasma klade odpor enorm- 

 nímu vzrůstu vakuol, je osmotická energie látek v plasmě obsažených. 

 Neboť jenom zmenšením této energie možno spňsobiti zmenšení od- 

 poru rozšiřující se Vakuole kladeného. Zmenšení této energie snadno 

 může býti přivoděno tím, že se pro látky ji působící stala pokožní 

 vrstvička plasmatická, za obyčejných poměrů tolikéž jako semiper- 

 meabilní blána působící, permeabilní. Vskutku také nemusí ani za 

 normálních poměrů býti permeabilita obou blan stejná (Pfeffer: 

 Plasmahaut und Vacuolen, 1890) a specielně pro působení jedů je 

 pochopitelno, že pokožní vnější plasma dříve bude alterována (dříve 

 se stane permeabilní), než blána vakuol. Tímto časovým rozdílem dána 

 je možnost vzrůstu vakuol v cytoplasme se nalézajících. 



Také však není pravdě nepodobno, že bubřivost plasmy se 

 působením chloroformu zmenšuje, čímž tolikéž odpor vakuolám kladený 

 klesá. Definitivní rozhodnutí bude možným, až se poměry ty vysvětlí 

 pro normální buňky a sice methodou jak ji asi Pfeffer naznačil 

 (Pflanzenphysiologie, p. 118). 



Také enormní vzrůst jádra třeba přičítati okolnosti, že osmo- 

 ticky tlak látek v něm obsažených je větší než odpor jim se strany 

 blány jaderné a plasmy kladený. Je-li blána jaderní anebo membrána 



