lg IX. Bohumil Němec: 



smrtelně. Neboť po té do vzduchu dány nenabývají již turgescence, 

 periplasty zůstávají kulovitými (obr. 74) a buď se pozvolna vyvinují 

 dále, nebo mizí tím, že z periferie do nich vnikají proudečky proto- 

 plasmy (obr. 79). Vyvinuj í-li se periplasty dále, tvoří se na nich 

 hrbolky a od těch vyrůstají po periferii periplastu vlákénka. Tím do- 

 stáváme polycentrické figury, nebo aspoň jich základy, jak jsou zná- 

 zorněny v obr. 76 a 78. Zřídka se takové figury vyvinou také v koře- 

 nech, jež do vzduchu po chloroformování vůbec nepřišly (obr. 89). 



Pokusy konané s kořeny bobu potvrzují tedy úplně nálezy na 

 Allia učiněné. Také zde setkáváme se s kulovitými periplasty sou- 

 časně se ztrátou turgescence se objevujícími a po té s polycentricky 

 založenými figurami. 



Působení plasmolysy na meristematické buňky. 



De Vries 15 ) ukázal, že buňky plasmolysované zůstávají na živu 

 po dlouhou dobu, i několik dní, že reagují na změny v koncentraci 

 plasmoly sující tekutiny a že se dají uvésti ve stav turgescentní, jenom 

 když není přechod příliš náhlý. Pfeffer 16 ) však udává, že meriste- 

 matické buňky po nějaké době v silnějším roztoku plasmolytickém 

 odumírají, což se jeví tím, že plasmolytické stažení buňky mizí, ježto 

 se dosud semipermeabilní blanky (pokožková a vakuol) stávají permea- 

 bilními, propustnými pro roztoky krystalloidů bud ve vakuolách nebo 

 v plasmolytickém roztoku přítomné. Je známo, že i v plasmolytickém 

 roztoku proudění protoplasmy trvá, ovšem pokud jsou roztoky ty ne- 

 utrálními, že se struktura plasmy nemění, i nebylo následkem těchto 

 fakt změnám plasmolysou vyvolaným věnováno mnoho pozornosti. Dalo 

 se však a priori očekávati, že plasmolysou vyvolány budou změny 

 v buňce, neboť nastávají plasmolysou úplně jiné poměry rovnováhy 

 v plasmě, množství vody v buňce obsažené a koncentrace šťáv buněč- 

 ných se změní, plasmatické můstky buňky sousední spojující se pře- 

 trhají, vzájemný tlak buněk na sebe se změní atd. Pfeffer (1. c.) má 

 za to, že poškození, jež plasma utrpí plasmolysou, je mechanického 

 rázu, dá se však mysliti, že se dostavují také vlivy látek plasmolysu- 



15 ) De Vries, H., Plasmolytische Studien uber die Wand der Vacuolen. 

 Pringsh. Jahrb. f. wiss. Bot. Bd. 16, 1885. 



18 ) Pfeffer, W., Druck- und Arbeitsleistung durch wachsende Pflanzen, 

 Abh. d. kön. sächs. Ges. d. Wiss. (math. nat. Cl.) Bd. XX. 1893. 



