

Příspěvky k fysiplogii a morfologii rostlinné buňky. 23 



váných 18 ) pro jádra buněk sporogenních. V našem případu je srpkovitý 

 nucleolus ovšem artefaktem vyvolaným plasmolysou a dokazuje, že 

 v jádru vystupují změny povahu nucleolu v té míře měnící, že tento 

 jako cizí těleso z jádra je vypuzován ven. V živočišné fysiologii a pa- 

 thologii vystupování nucleolu z jader je dostatečně známo a připisuje 

 se nucleolům takovým význam excretů. Tyto processy v jádru se ode- 

 hrávající ve srovnání s faktem, že se v cytoplasme nové nukleoly 

 normálního vzhledu tvoří poukazují k tomu, že nejsou pochody plasmo- 

 lysou v jádru a cytoplasme vyvolané identické. V jádru se nucleoly 

 modifikují a vypuzují ven, v cytoplasme však vznikají nucleoly nor- 

 málního vzhledu a persistují. 



Tvoření se nucleolu vlivem plasmolysy v cytoplasme patří k nej- 

 zajímavějším zjevům pokusem vyvolaným. Po půlhodinném působení 

 plasmolysy na meristematické buňky nenalézáme ani stopy po vlák- 

 nitých achromatických diferenciacích. Na místě jich, kde před čtvrt 

 hodinou bylo lze pozorovati jemné zrnitou hmotu (cfr. obr. 94, 97), 

 nalézáme nukleoly (obr. 107 a) a sice čisté kulaté homogenní, erythro- 

 filní v pepsinu nepatrně se rozpouštějící, 50°/ kyselinou solnou a kon- 

 centrovaným roztokem žíravého drasla (po 5 minut působení) se ne- 

 rozpouštějící, charakteru tedy plastinového. Ze vskutku vznikly z achro- 

 matických vláken, plyne z těchto okolností: 1. nalézají se na místech 

 původních vláken; a sice při zastavení posledních metakinetických 

 stadií mezi oběma abnorme rekonstruovanýma jádry (obr. 107 a, 111, 

 118), při zastavení stadia desky aequatorialní na obou stranách desky 

 (1.16), při zastavení spiremu na různých stranách jádra. V prvním 

 případu vznikly tedy nucleoly ze spojovacích vláken (obr. 107 a), ve 

 druhém z kuželovitých poloviu vřeténka (116), při třetím z periplastu, 

 na němž snad již tvořila se polycentrická figura (obr. 117). 



Počet takto vzniklých mimojaderných nukleolů není stálý. Při 

 stadiích metakinetických vytvořují se dva, tři, pét i šest, méně při 

 stadiích desky aequatorialní a periplastu (3 — 4). Osud plasmolysou 

 vyvolaných mimojaderných nukleolů jsem nesledoval. O významu 

 tohoto zjevu promluveno bude ve zvláštním odstavci. 



Bylo již pověděno, že působí roztoky dusičnanu draselnatého 

 daleko intensivněji, než roztoky cukrové. Příčina toho může býti dvojí. 

 Bud rychlost diffuse obou membránou buněčnou a rychlost s jakou 

 působí stažení proto plastu je různé a odtud i podráždění stažením 



18 ) Zimmermann, A., Morphologie und Physiologie des Pflanzlichen Zellkernes 

 Jena, 1868. 



