28 IX. Bohumil Němec]: 



Bylo již vyloženo, že v pokusech, kde odstraněna turgescense pletiv, 

 vzaly na se periplasty podobu koule. Tak v kořenech chloroformo- 

 vaných nebo plasmolysovaných (obr. 24, 25, 35, 91). Dáme-li plasmo- 

 lysované kořeny, v nichž tedy periplasty měly podobu kulovitou, zpět 

 do destillované vody a konservujeme hned, jak se opět staly turgescent- 

 ními, setkáme se opět s ovoidalními nebo ellipsoidními periplasty 

 (obr. 100). 



Jak viděti, dá se bipolarní (ellipsoidní nebo ovoidalní) penplast 

 převésti určitou změnou vnějších okolností ve tvar koule nebo zpět 

 ve tvar původní. Při tom jádru samotnému, které ovšem leží vždy 

 uvnitř periplastu žádná úloha nepřipadá, jak viděti z jeho proměn- 

 livé polohy. Ležíť často mimo střed (obr. 26.), nepravidelným jeho 

 tvarem se tvar periplastu v principu neřídí (obr. 3). Také nemusí 

 býti kol jader ze čtyř stran poněkud smáčklých periplast na pólech 

 čepičkovitě nahromaděn. Přes to však hranice jeho tvoří pravidelný 

 geometrický útvar (obr. 4). 



Tam, kde se pokusům nekladou nepřekonatelné překážky spo- 

 čívající ve vlastnostech zkoumaných předmětů v cestu, možno expe- 

 rimentálně polohu delší osy periplastu ustanoviti. To se stane me- 

 chanickým tlakem. Osa ta postaví se v buňkách vystavených dvou- 

 strannému proti sobě jdoucímu tlaku kolmo na směr tlaku. V po- 

 dobném smyslu orientuje tah, jemuž buňky jsou vystaveny, delší osu 

 periplastu tak, že se postaví ve směr tahu. Vytváření periplastu je 

 tedy stanoveno v našich pokusech směrem tlaku nebo tahu. Ale pe- 

 riplast vyvíjí se uprostřed buňky vyplněné plasmou — nehledě k va- 

 cuolám v ní obsaženým — a tlak nebo tah sám v první řadě dotýká 

 se stěn buněčných, z těch pak teprve přenáší se i na cytoplasmu, 

 periplast a jádro. Buňku obklopenou cellulosní blanou možno pova- 

 žovati za uzavřenou nádobu, neboť přejemných můstků plasmatických 

 procházejících blanou buněčnou nemožno už z toho důvodu zde res- 

 pektovati, poněvadž se můstky ty skládají z tužší plasmy pokožkové 

 a není jisto, zda vůbec jsou to souvislé otvůrky. 



Kdyby byla cytoplasma stavu tekutého, nebylo by možno fysi- 

 kalně vyložiti šíření se tlaku v určitém směru, jaký je dán směrem 

 vnějších na buňky působících sil mechanických. Neboť v tekutinách 

 šíří se tlak i tah ve všecky směry (Pascalův princip) a není možno 

 jím vyvolati uvnitř tekutiny nějakého zjevu polarisovaného. Tekutina 

 tlaku i tahu v uzavřené nádobě vystavená zůstala by isotropní 23 ). 



23 ) Nehledě k vlastnostem optickým (Lehmann : Ueber tropfbar flüsige 

 Krystalle. Ann. d. Phys. u. Chemie. Bd. 40, 1890). 



