Příspěvky k fysiólogii a morfologii rostlinné buňky. 31 



bodu (ku př. perikliny k místu vegetačního bodu) a mají následkem 

 toho tvar komolých jehlanů, při čemž ovšem úhly, jež postranní plochy 

 svírají, jsou docela nepatrné. Tu pak jsou ostré špičky periplastů 

 obráceny vždy k bodu, k němuž stěny a řady buněk konvergují, docela 

 tak, jak toho naše théorie vyžaduje. Takových ovoiclů možno však 

 docíliti daleko větší počet, než jaký se normálně vyskytuje tím, že 

 dáme ku př. kořeny růsti do rourek pozvolna konicky se zužujících. 

 Na kořen do rourky vrůstající působí tu šikmý, od stěn rourky kolmo 

 vycházející tlak ; následkem toho bere na se ve většině buněk peri- 

 plast tvar ovoidů ostří špičkou obrácených ve směr konvergence stěn 

 rourky. Dělal jsem tyto pokusy s hlavními kořeny klíčních rostlin 

 bobu ( Vicia faba), slunečnice (Helianthus annus) a cibule (Allium 

 cepa). Všude objevily se velmi hojně ovoidalní periplasty. 



Ovšem se uvedený příklad s hranolem z isotropně elastické 

 pevné hmoty a uprostřed uzavřenou kapkou nehodí úplné na periplast 

 meristematických buněk. Zde se totiž periplast vyvíjí a roste v plasmě 

 již pod tlakem se nalézající, jak svédčí okolnost, že od počátku svého 

 objevení periplast jeví v buňkách chovajících kulaté jádro bipolárnosť. 

 Analogon vývoje periplastů, jak se skutečně v buňkách meristema- 

 tických udává, nalezli bychom ve hranolech isotropně elastické hmoty, 

 jež bychom vystavili tlaku působícímu na lateralní plochy kolmo na 

 hlavní osu. Tímto tlakem zavádí se ve hranol anisotropnosť elasticity. 

 Ve směru hlavní osy, kolmo na směr tlaku bude elasticita nejmenší, 

 ve směru tlaku, kolmo na hlavní osu největší. Kdyby se nyní 

 uprostřed hranolu vylučovala nějaká tekutina, a pozvolna množství 

 její rostlo, nerozšiřovala by se ve tvaru koule, nýbrž ve tvaru 

 odpovídajícím poměrům elasticity ve hranolu. Tlakem kolmo na 

 hlavní osu působícím sblížily se v nejjednodušším případu mole- 

 kuly v tomto směru, ve směru hlavní osy však podržely původní 

 svoji vzdálenost. I bude odpor kladený hmotou rostoucí kapce ve 

 směru tlaku daleko větší, než kolmo na tento směr, ježto vzrůstem 

 kapky sbližují se molekuly pevné hmoty kapku obklopující a toto 

 sbližování vyžaduje ve směru tlaku větší síly, než kolmo na tento 

 směr. Následkem toho bude se rozšiřovati kapka ve tvaru, odchylném 

 od tvaru koule, při čemž poměry velkého a malého průměru by nám 

 udávaly poměr elasticity hmoty tlaku vystavené, kdyby zde nebylo 

 dalšího činitele, totiž centrální síly tekuté kapky. Síla ta je na pólech 

 velkého průměru větší, než na pólech průměru menšího a hledí uvésti 

 kapku ve tvar koule. Kdybychom nyní tlak na pevnou hmotu (hranol) 

 působící odstranili, vezme na se kapka tyar koule a deformace zmizí. 



