34 IX. Bohumil JNÍěmec: 



ději bude ukázáno, že se íysikální vlastnosti plasmy účinkem plasmo- 

 lysý rychle mění a čásť zakulacení třeba také této změně přičísti. 

 Přes to je jisto, že plasmolysou zakulacují se protoplasty buněk právě 

 se dělících daleko méně, (nebo vůbec nic ) než buňky klidné. Nápaclno 

 je to ku př. v obr 114. Buňka b se plasmolysou (v 6% dusičnanu 

 draselnatém) sice kontrahovala, ale nezakulatila, kdežto klidné buňky 

 a, c, jsou zakulaceny. Ze není příčinou nezakulacení toho nedosta- 

 tečně silná koncentrace plasmoly sující tekutiny, vysvítá z uvedené 

 právě okolnosti, že se protoplast účinkem plasmolysy vskutku stáhl. 



Jedná se o to, jak je možno, aby protoplasma přijala aggre- 

 gační stav pevný. V té příčině možno vysloviti pouze domněnky. 

 Třeba zde vzpomenouti především Pfeffereh uvedeného srovnání s ge- 

 latinou, jakožto hmotou silně bubřivou, která podle vnějších okolností 

 ze stavu tekutého může přejíti do stavu hmoty pevné, značně ela- 

 stické, které také tlakem nebo tahem lze indukovati anisotropii ela- 

 sticity mechanické i optické 



S jiného stanoviska je velice nápadno, že buňky, v nichž se dě- 

 lení odehrává, jsou téměř úplně vyplněny plasmou na první pohled 

 jemné granulovanou. Tato granulace muže býti jenom optickým dojmem 

 tělesa alveolovitou skladbu jevícího. Zvláště dobře je to viděti v obr. 17., 

 který znázorňuje čásť podélného řezu korou kořenu Allia, jemuž jsem 

 dal růsti do konické zatavené rourky. Tím dána kořenu překážka ve 

 vzrůstu, která ovšem nebyla nepřekonatelnou, ježto rostoucí partie 

 stlačovala a ohýbala zadní, již vyrostlé partie kořenu. Buňky jevící 

 právě karyokinesu, jsou úplně vyplněny jemně granulovanou plasmou 

 sem tam se zřetelnými malými vakuolkami, (jež ovšem možno nazvati 

 též alveolami, ježto vakuoly z alveol mohou vzniknouti, 25 ) kdežto 

 v buňkách klidných je množství velkých, skutečných vakuol. Připral 

 vují-li se tyto buňky k dělení, objevuje se místo velkých vakuol 

 množství malých vakuolek (alveolek), kterýžto zjev živě upomíná na 

 Ch. Darwinem 26 ) popsanou t. zv. aggregaci. Kdybychom si představili, 

 že se plasma vyplní nesmírným množstvím nepatrných vakuolek a tyto 

 na místech dotyku tak se k sobě přiblíží, že jejich blanky mohou na 

 se působiti molekulární přitažlivostí, budou všecky vakuolky tvořiti 

 dohromady komplex, v němž bude těžko — pro značné vnitřní tření 

 vznikající právě na místech dotyku vakuolek - - způsobovati takové 



• í5 ) Hof, A. C, Histologische Studien an Vegetationspunkten. Bot. Ctblt. Bd. 

 46, 1898. 



26 ) Podrobnější zprávy viz: De Viues, H., Ueber die Aggregation im Pro- 

 toplasma von Drosera rotundifolia. Botan. Zdg. 1886. 



