38 IX- Bohumil Němec: 



že ani tato vrstva není stavu pevného. Ale již od toho okamžiku, 

 kdy se začíná v jádru tvořiti spirem, pozbývá plasma schopnosti při 

 plasmolysi se zakulacovati. Obr. 109. podává buňku z vegetačního 

 vrcholu bobu, plasmolysovanou po \\ hod. 5% roztokem dusičnanu 

 draselnatého. Ačkoliv se buňka stáhla, přece se nezakulatila. Jádro 

 pak jeví dlouhé diferencované již vlákno chromatické. Oproti klidné 

 buňce asi jak je v obr. 114 a, ç znázorněna, jeví buňka ta více 

 malých vakuol, počet jejich však během dalšího vývoje stoupá, až 

 začasté nepatrné vakuolky ve velikém počtu přítomné vyplní celý 

 obsah buněčný kolem jádra nebo kinetické figury (cfr. obr. 93). Mů- 

 žeme tento process podle analogie Darwinem stanovené aggregace 

 týmže názvem označiti. Velmi pěkný příklad aggregace možno pozo- 

 rovati ve vnitřních vrstvách kořenového váčku (tak označuje van 

 Tieglemoun „la poche" ) vedlejších kořenů u Cucurbita pepo. Kdežto 

 buňky klidné vykazují vakuoly veliké (obr. 16.), jsou buňky k dělení 

 se připravující úplně vyplněny spoustou malých vakuolek (alveol), 

 zároveň při plasmolysi jeví fysikaluí vlastnosti, jež odlišují se od 

 vlastností buněk klidných. Tyto se zakulacují, ony nikoliv. Velice ná- 

 padně objevily se rozdíly v tom ohledu mezi buňkami klidnými a k dě- 

 lení se připravujícími při pokuse, ve kterém jsem dal růsti kořenům 

 Allia do zatavených, konicky se zužujících rourek skleněných. Všecky 

 buňky klidné chovaly velké, typické vakuoly (obr. 17.), buňky dělící 

 se vyplněny byly jemně granulovanou plasmou prostoupenou četnými 

 malými vakuolkami. 



Vůbec mění cytoplasma svůj aggregační stav přechází-li buňka 

 ze stavu klidu do kinesy, při čemž plasma ve stadiích profase spolu se 

 zjevem aggregace přijímá vlastnosti skupenského stavu pevného; ale 

 již po vytvoření se vlákének achromatických pozbývá plasma tuhosti 

 jak viděti z toho, že figura kinetická mění svoje místo v buňce nebo 

 postavení. Během nietakinesy se totiž figura prodlužuje a v krátkých 

 buňkách passivně je nucena šikmou polohu zaujmouti. To by ovšem 

 nebylo možno, kdyby plasma byla pevného stavu. Musíme pro tyto 

 případy přijímati stav její za stav hmoty plastické. Když ve stadiu 

 anafase figura opět se zkracuje, vrací se ze své diagonální polohy 

 zpět do polohy, jakou zaujímala ve stadiu desky aequatorialní. Také 

 v tomto stadiu musíme niti za to, že plasma je plastická, neboť 

 v pevné hmotě takový pohyb nebyl by možný, v tekutině zase ne- 

 mohl by se jeviti vliv tlaku v určitých směrech se šířící; a přece je 

 pro tento zpětný pohyb šikmých figur v původní polohu stadia aequa- 

 torialní desky tlak nebo tah rozhodující, neboť v pletivech plas 



