Příspěvky k fysiologii a morfologii rostlinné buňky. 39 



ona centrální velká zmizela. Po dvou hodinách většina buněk derma- 

 togenuích plasmolysována nejeví žádného zakulacení. Jsou to buňky, 

 nalézající se v profasi. 



Těmito pokusy přímo můžeme demonstrovati přeměnu aggre- 

 gačního stavu protoplasmy — nebo aspoň vlastností se stavem tím 

 spojených a dokázati, že se stavem klidu souvisí stav tekutý, s profasi 

 pak stav pevný, nebo aspoň význačné vlastnosti stavu pevného jevící. 



Jinak možno docíliti rychlé změny aggregačního stavu cyto- 

 plasmy poraněním. Poraníme-li meristematická pletiva bud ostrým 

 řezem nože nebo dotekem s žíravým draslem nebo dusičnanem stří- 

 brnatým, koncentrovanou kyselinou (octovou, šťavelovou) nenalézáme 

 již po půl hodině v blízké, tři nebo čtyři vrstvy buněk čítajícím okolí 

 rány žádných kines. Ale také ne dvojjaderných buněk, z čehož musíme 

 souditi, že se kinesy urychlené dokončily. Cytoplasma pak místo 

 malých vakuol jeví vakuoly enormně vzrostlé, prostoupené provazci 

 protoplasmatickými. In vivo možno pozorovati proudění protoplasmy 

 v buňkách těch, které také poraněním bylo vyvoláno a9 ) ; v osmo- 

 tických poměrech nepodařilo se mi konstatovati nějakých změn. Plas- 

 molysujeme-li buňky, jež poraněním podrážděny byly tak, že rychle 

 ukončily karyokinesy a vytvořily velké vakuoly, můžeme konstato- 

 vati docela pravidelné zakulacení typické pro buňky pletiv trvalých. 

 To poukazuje k tomu, že plasma přijala stav tekutý; kdežto před 

 poraněním chovaly buňky množství malých vakuol, chovají nyní 

 několik málo velikých vakuol. Tedy opět týž process, jako při zalití 

 kořenů do sádry. Se změnou aggregačního stavu plasmy dostavují se 

 současně změny ve velikosti a počtu vakuol. 



Necháme-li poraněné kořeny dále růsti, rozšiřuje se pozvolna 

 reakce na poranění a sice jednak zrychlení karyokines a objevení se 

 zmíněných vakuol, dále pak Nestlerem stanovené pohyby jader proti 

 směru rozšiřování se traumatického poranění. Rychlost tohoto rozši- 

 řování je závislá na vnějších podmínkách, hlavně teplotě, a sice po- 

 dobně jako vzrůst, vzdálenost do jaké se až podráždění rozšíří na 

 individualitě pletiv a velikosti poranění. V kořenech Allia, v nichž 

 byl učiněn podélný medianní, 1 mm od vegetačního bodu sahající 

 zářez, dosáhlo při teplotě as 15° G rozšíření to po 18 hodinách 

 vrcholu, zároveň však již v buňkách s ránou přímo sousedících zmen- 

 šovaly se vakuoly, objevoval se větší počet jich a jádra připravovala 



Keller Ida, Ueber Protoplasmaströmung im Ptíanzenreiche. Zürich, 1890. 



