44 IXi Bohumil Němec: 



měrů se vyskytují pouze periplasty a íigury s osou podélnou (vedlejšího 

 kořenu) rovnoběžné, mnohé periplasty a figury kolmo na osu tu, tedy 

 také na směr tlaku stojící. Bohužel již po 12 hodinách tlaku vysta- 

 vené kořeny vedlejší odumíraly, tak že nebylo mi možno sledovati 

 pochody dále. Ale již tím dokázáno, že tlak mechanický může určiti 

 směr periplastu i figur. Podobné pokusy provedl jsem také s kořeny 

 velkosemenné odrůdy bobu (Vicia faba). 



Uvedené pokusy dokazují, že směr periplastu a také figury lze 

 mechanickým tlakem nebo tahem orientovati. Je také vysoce pravdě- 

 podobno, když i v normálních komplexech meristematických buněk 

 pochody vytváření úplně odpovídají oněm, jak se jeví v komplexech 

 tlaku nebo tahu vystavených, že i za normálních poměrů tlaku a tahu 

 nějaká úloha bude připadati. 



Vskutku ve pletivech rostlin je konstatováno začasté napjetí 

 vzájemné mezi řadami buněk, nebo také tlak, kterým na sebe vzá- 

 jemně buňky působí. Ovšem dosud konstatované napjetí pletiv týká 

 se hlavně pletiv trvalých nebo aspoň v té míře diferencovaných, že 

 v nich dalších dělení buněčných není. 



Má-li však býti naše supposice správná, musí také v meriste- 

 matických pletivech býti přítomno napjetí pletiv nebo vzájemný tlak 

 sousedících komplexů buněčných. 



Jaké jsou příčiny vzájemného napjetí nebo tlaku pletiv? Předně 

 rozdíly v osmotických poměrech obsahu buněčného, za druhé rozdíly 

 v elasticitě buněčných membrán. Máme-li možnost tyto rozdíly kon- 

 statovati, budeme moci také existenci napjetí nebo tlaku pletiv před- 

 pokládati. 



Co se týče rozdílů v osmotických vlastnostech buněčného obsahu 

 uvádí Pfeffer (Druck- und Arbeitsleistung), že i v sousedících buňkách 

 téhož pletiva možno konstatovati rozdíly 0'5°/ dus. dras. Poněvadž 

 však takové rozdíly nejsou konstantními, nemohou míti velikého vý- 

 znamu pro způsobení pravidelného napjetí nebo tlaku buněk. Ovšem 

 je můžeme činiti zodpovědný za malé, vždy sem tam přicházející ne- 

 pravidelnosti v postavení figur kinetických. Ale ve vegetačních 

 vrcholech dají se vskutku konstatovati rozdíly konstantní v osmo- 

 tických vlastnostech buněčného obsahu. U Vicie ku př. 1 mm od veg. 

 bodu : Dermatogen jeví turgor o 1 — 1'5"/ dus. dras. vyšší než vedlejší 

 vrstvy buněk periblemových. Vnější buněčné vrstvy pleromu tolikéž. 

 Vnitřní (dřeňové) buňky pleromu jeví turgor o 1 — l'5°/ dus. dras. 

 nižší, než vnější vrstvy pleromové. Těmito rozdíly — při nepatrné 

 elasticitě a značné duktilitě membrán vegetačního vrcholu lze docíliti 



