Příspěvky k ťysiologii a morfologii rostlinné buňky. 51 



pouze differenciace achromatické. Také ostatními, Zachariasem 37 ) 

 uvedenými methodami bylo potvrzeno, že nucleoly z větší části sklá- 

 dají se z plastinu. 



Oproti tomu uvádí Moll, Carxoy 38 ) Cavara 39 ) Mitzkewitsch 40 ) že 

 nucleoly chovají v sobě též jaderný nuclein, látku to, skládající jinak 

 chromosomy, a že při vývoji chromatické figury kinetické chromosomy 

 rostou na útraty nucleolů. Není to nemožné, však jisto je, že v těchto 

 otázkách dosavad užívané methody tinkční nestačí a že třeba při- 

 kročiti k studiím mikrochemickým. Pozorování mikrochemická dosud 

 svědčí proti uvedeným badatelům a potvrzují názory Zachariasovy. 



Jiný výklad o významu nucleolů zastává hlavně Strasburges 

 a jeho žáci. Poslední v tom ohledu podané doklady nalézáme v sou- 

 borné publikaci Cytologische Studien a. d. Bonner bot. Institut 1896. 

 Podle Strasburgerova názoru je nucleolus reservní látkou pro achro- 

 matická vlákénka. Ve vegetativních pletivech pozoroval jsem nejenom 

 přímé topografické vztahy nucleolů souběžně s vývojem achromatickýcb 

 vláken, jakož i přímou přeměnu vláken achromatických v nucleoly. 

 Nálezy ty ovšem potvrzují náhledy Strasburgeeovy. Experimentálního 

 potvrzení dostalo se jim také vylíčeným již objevováním se mimo- 

 jaderních nucleolů při plasmolyse. 



Především jedná se však o vymezení pojmu nucleolů. Jsou. 

 jak známo, dvojí nucleoly, erythrofilní, z plastinu složené a kyanoňlni. 

 z jadrného nucleinu se skládající. 41 ) V obyčejných případech jsou 

 nucleoly tyto od sebe odděleny. Ale ve starších klidných buňkách ku 

 př. Allia pozorujeme, že na periferii erythrofilního nucleolů ukládá 

 se hmota kyanofilní, původně ze zrníček se skládající. Ta zrníčka 

 však splývají až vytvoří úplný obal homogenní nucleolus uzavírající. 

 K obalu tomu, který se skládá z chromatinu a tinctionellně i mikro- 

 chemicky od nucleolů se liší, přikládá se sítivo jaderné, v tomto 

 případě radiálně od jadérka vycházející. Kyanofilní jadérko, zvané 



37 ) Dlužno podotknouti, že prodloužení výřezu z konečné partie kořenit 

 v dest. vodě obnášelo ve směru radiálním sotva 1%. ve směru podélném 7%.> 

 u výřezu z partie zadnější ve směru podélném o 3°/ > ve směru radiálním o 9%- 



3S ) Zacharias E., Ueber Nachweis u. Vorkommen v. Nuclein. Beriebt d 

 deutsch, bot. Ges.; 1898, Bd. XVI, H. 7. 



39 ) Carnoy & Lebrun, La vésicule germiuative et les globules polaires 

 chez les Batraciens. La Cellule, T. 12., 1897. 



40 ,i Cavara, Intorno ad alcune strutture nucleari (Atti d. r. Ist. bot. univ. 

 Pavia, vol. V.) 



41 ) Rosen F., Ueber tinctionelle Unterscheidung verschiedener Kernbestand- 

 theile und der Sexualkerne (Colins Beitr. z. Biol. d. Pfl. Bd. 5«) 



4* 



