Příspěvky k fysiologii a morfologii rostlinné ljnnky. 53 



znázorněna docela klidná buňka, v níž při jedné stěně nahromaděny 

 jsou nucleoly. Pozoruhodno je, že v onom případu, kdy nucleoly 

 nalézáme při vytvořených právě buněčných přehrádkách, jádro obsa- 

 huje daleko méně hmoty nucleolové, než za poměrů, kdy mimo jádro 

 nucleolů není. To vysvítá ku př. na první pohled ze srovnání jádra 

 obr. 19. znázorněným (buňka nechovala žádných mimojaderných 

 nucleolů) s jádry v obr. 20., kde množství nucleolů leží podél nově 

 vytvořené přehrádky. Nucleoly v jádru obsažené jsou tu daleko menší, 

 než nucleolus v obr. 19. (Oba obrazy kresleny při tomže zvětšení.) 



Mikrochemickým ohledáním a srovnáváním metakinetických figur 

 jsem přišel k výsledkům, které vysvětlují právě vylíčené poměry. — 

 Před tvořením se přehrádky buněčné stehuje se plastinový materiál 

 od jader k aequatoru, kde přehrádka má se vytvořiti; po vytvoření 

 přehrádky ubírá se plastinový materiál zpět do jádra a vytvoří tam 

 nucleoly, jež se však obyčejně spojí v jedno jediné jadéiko. — Jsou 

 však případy, kdy se nevrací všechen materiál plastinový do jádra a 

 tu se ze zbylého plastinu při přehrádce vytvoří mimojaderné nucleoly. 

 Tyto zůstávají nějaký čas namístě svého vzniku, mohou však setak^ 

 difíůsně rozšířiti v cytoplasme. 



Fr. Schwarz 4 -,) hleděl ze srovnání velikosti jadérek (nucleolů) 

 a vývoje buněk dovoditi, že mezi vývojem, vzrůstem a ditferenciací 

 buněk a velikostí jadérek jsou jakési příčinné nebo aspoň souběžné 

 vztahy. Bohužel není možno methodou Schwarzovou v tom ohledu 

 dodělati se nějakých evidentních resultatů, ježto velikost nucleolů 

 podrobena jest značné variabilitě individuellní, dále závisí na zmíněaé 

 vrstvě obalné složené z chromatinu (chovajícího jaderný nuclein, 

 látku od plastinu značně rozdíluou), konečné však plynné a tekutiny 

 obsahující vakuolky neznámého významu, které uvnitř nucleolů vzni- 

 kají, nebyly brány Schwarzem do rozpočtu, ač zajisté jimi velikost 

 nucleolů je modifikována, — Jediné, co najisto je postaveno o významu 

 pravých nucleolů, jest jejich vztah ke tvoření se achromatických 

 vlákének karyokinetické figury, jak je cytologové na rostlinném ma- 

 teriálu pro mnohé případy stanovili, a jak jsme mohli také experi- 

 mentálně dokázati. Podle toho by pro některé případy znamenal 

 nucleolus ne nějaký orgán, nýbrž jen reservní látku ustanovenou pro 

 pochod kinetický. Možnost pokusně dohnati buňku k vytvoření nu- 

 cleolů na kterémkoli místě (cfr. obrazy 107. 116, 117, 118) ukazuje 



4 *) Schwarz Fr., Beitrag zur Entwicklungsgeschichte des pflanzlichen Zell- 

 kerns nach der Theilung. Cohns Beitr. z. Biol. d. Prl. ; Bd. 6., 1887. 



