56 IX. Bohumil Němec: 



ježto se jedná právě o dobu, po kterou styk plasmolysujícího roztoku 

 s povrchem protoplastu trvá a tu dobu lze přesně určiti. Tu pak 

 lze dokázati, že ku př. cukr působí méně intensivně v téže době 

 jako isosmotický roztok dusičnanu draselnatého. Doba, za kterou 

 isosmotický roztok dus. dras. vyvolá určité účinky, je menší asi 

 o 25°/o nez doba, kterou potřebuje k vyvolání těchže účinků roztok 

 cukrový. Je možno, že rozdíly ty vyvolány jsou pranepatrnými kvan- 

 titami látky plasmolysující, tedy oligodynamicky, ježto během trvání 

 plasmolysy není lze pozorovati její regressi, která by dovolila souditi 

 na přijímání plasmolysující látky v nějakém značnějším nebo aspoň 

 měřitelném množství. 



Charakteristické je pro účinky chloroformu i plasmolysy tvoření 

 se nových vacuol v partiích, kde těchto dříve nebylo. Toto tvoření 

 se vacuol možno vykládati jako process odiněšovací (Entmischung), 

 jak o něm podrobně Fr. Schwarz 44 ) pojednává. Pozůstává v tom, že 

 dvě látky spolu smíšené homogenně, za určitých okolností se oddělují 

 a sice tenkráte, když přistupuje látka třetí, v níž jedna ze hmot 

 směsi je rozpustná, druhá nerozpustná. Pak se ona rozpustná roz- 

 pouští a nahromaduje na místech nejmenší kohaese. V našem případu 

 Yšak třeba přijímati především tvuření se oněch základních dvou 

 látek, uebot to rozpustidlo (látka třetí) bylo tu již přítomno (voda) 

 a přece vacuoly se nevytvořily, až za podníne* daných pokusem. — 

 Mám za to, že chloroformováním nebo plasmolysou bylo vyvoláno 

 jakési štěpení látek ku příkl. v chromosomu; voda, která tu v dosta- 

 tečném množství je přítomna, jednu látku rozpustila, roztok pak, 

 poněvadž chromosom jeví vlastnosti semipermeabilnosti, nemohl 

 diffundovati a vytvořil tedy na místech nejmenší kohaese vacuolu. — 

 Z pravidelnosti uložení vacuol těch ku př. ve chromosomech třeba 

 souditi na pravidelnost rozložení kohaese v nich. Chromosomy totiž 

 jsou podle toho na periferii tužší, než v nitru, což úplně odpovídá 

 poměrům cytoplasmy. Ze se tu nemůže jednati o zjevy omezeností 

 bubřivosti vyvolané, dokazuje okolnost, že se vacuoly tvoří tvoří také 

 v plasmolysovaných jádrech nebo chromosomech, kterým se tu voda 

 odnímá. Že zmenšení velikosti imbibice samo nestačí k vytvoření 

 vacuol, dokázal (1. c.) Fr. Schwarz. 



Vysoce důležitým je fakt, že cytoplasma za určitých okolností 

 jeví vlastnosti elastických těles tuhých a že tyto fysikalní vlastnosti 



44 ) Schottländer P., Beiträge zur Kenntnis des Zellkerns und der Sexnal- 

 kerne hei den Kryptosamen. Cohns Beitr. •/.. Biol. d. Prl., Bd. i> , 1893- 



