Pásmo X. — Teplické — křídového útvaru v Poohří. 39 



Pyrospongia Vrbaei na obr. 70. zobrazená má rozměry: 

 délku = 7 cm, šířku = 5 - 6 cm, výšku =z 7 cm. 

 Mládě znázorněné na obr. 74. má: 



délku =: 3*5 cm, šířku = 3*3 cm, výšku z= 4 2 c»j. 



Soustava chodeb. Stěny Pyrospongie Yrbaei, maeandricky zohý- 

 bané tvoří uvnitř spongie mezi sebou dutiny (obr. 76), z nichž hlavní 

 celým tělem s hora dolů se táhnou. Na obrazci 75. je viděti, že pro- 

 bíhá vnitřkem spongie směrem svislým centrální chodba nahoru ná- 

 levkovité se rozšiřující. Táž nezakoučuje se nahoře osculem, nýbrž 

 se končí slepě proti několika povrchovým důlkům v horní plose. 

 Důlek takový oddělen je slabší stěnou kostrovou od dutiny nálev- 

 ko vité. Po obou stranách centrální chodby jsou též postranní široké 

 chodby svislé. Jsou omezeny jednak stěnami centrální chodby, jednak 

 stěnami laloků. Na témž obrazci 75. je viděti, že mezi kulovitými 

 laloky jsou dosti široké chodby radiální. Počínají u stěny centrální 

 chodby (neústí se tedy otevřené do centrální chodby) a směřují 

 k důlkům povrchovým. Nekončí se však otevřeně do důlků těchto, 

 nýbrž jsou od nich odděleny tenkou stěnou kostrovou. Poněvadž je 

 stěna oddělující důlek od radiální chodby tenká, opadává nejdříve 

 při zvétrávání spongie a tu by se zdáti mohlo, jako by ony povrchové 

 jamky byly oscula čili ústící otvory radiálních chodeb, po případě 

 chodby centrální. Jamky povrchové bývají vyplněny horninou (váp- 

 nitým slínem). Při odstraňování tohoto slinu z důlku protrhnou se 

 též snadno stěny jmenované. 



Kostra složena je ze šestipaprskových jehlic mezi sebou spo- 

 jených. Uzly, ve kterých se ramena jehlic spojují, jsou provrtány 

 v poloze octaedrické uvnitř celé houby i.obr. 77 a 78). Vně provrtány 

 jsou v horní polovici. Kostra v dolní polovici je hustější. Jsou totiž 

 ramena jehlic kratší a následkem toho okénka (prostor mezi rameny 

 jehlic) menší. Na samém povrchu dolní části spongie jsou ramena 

 jehlic ztloustlá, hustě vedle sebe, tak že lze jen těžce ramena jehlic 

 postřehnouti. V tomto případě nelze na nich také nalézti direk, jimiž 

 bývají uzly v osmistěnné poloze provrtány, ačkoliv hned blízko pod 

 povrchem jsou k nalezení. Osové kanálky, které prostředkem každého 

 ramene jehlice prochází (obr. 78 a 79), jsou velmi slabě znáti i při 

 propadajícím světle, často je nelze postřehnouti. 



Na povrchu spodní polovice spongie nalézáme u mnohých 

 exemplárů zachovalou krycí blánu z kyseliny křemičité (obr. 80). Je 



