mèthylpentose z konvolvulinu. 3 



Difenylhydrazon methylpentosy. 



K přípravě jeho užito bylo zprvu syrupu, z něhož glukosa kva- 

 šením byla odstraněna. K 1 molekule cukru (hustého syrupu) při- 

 činěna 1 mol. difenylhydrazinu (z chlorhydratu bezprostředně před 

 pokusem uvolněného), načež přidáno tolik vroucího alkoholu (96 /o) 5 

 až vše se rozpustilo. Směs vařena po několik hodin se zpětným chla- 

 dičem v lázni vodní. Na to alkohol větším dílem oddestilován, ke 

 zbytku vychladlému přičiněno opatrně etheru a ponecháno na chlad- 

 ném místě. Během 24 hodin vyloučily se nažloutlé mikroskopické 

 krystalky difenylhydrazonu. Tyto odsáty, promyty studeným alkoholem 

 i etherem a krystalovány z vroucího alkoholu do stálého bodu tání. 

 Tvoří pak jehličky téměř bílé, tající při 199° (nekorrig.) Difenylhy- 

 drazon tento liší se od difenylhydrazonu jiných cukrů nápadnou svou 

 nerozpustností, i ve vroucím alkoholu. Malá rozpustnost jeho uvedla 

 mne na myšlénku působiti difenylhydrazinem přímo na směs cukernou 

 z konvolvulinu a děliti vzniklé hydrazony krystalisací. Pokusy potkaly 

 se s úplným zdarem. Dospěl jsem tak mnohem rychleji a s lepším 

 výtěžkem k témuž difenylhydrazonu. Glukodifenylhydrazon, velmi 

 snadno rozpustný, zůstával všechen v louzích matečných. Elementární 

 analysa methylpentosodifenylhydrazonu stvrdila očekávané jeho slo- 

 žení C lg N 2 H 22 4 : 



I. 0-1958 y látky dalo 0-4723 # C0 2 a 0-1319 g H 2 



II. 01881 # „ „ 0-1232# H 2 Ó. 



Nalezeno Theorie pro difenylhydrazon 



I. II. methylpentosy hexosy 



C 65-77% 65-45% 62-43% 



H 7-48% 7-27% 6-66% 6-36% 



Připomínám, že spalování nikterak nebylo snadným, pro náhlé 

 štěpení se látky při zahřívání. Bylo nutno spalovati velice zvolna, 

 se značným kvantem PbCr0 4 práškovitého, kterážto poslední okolnost 

 výsledky ve vodíku nevyhnutelně zvýšila. 



Příprava ethylderivatu methylpentosy. 



Abych cukr svůj srovnati mohl s chinovosou, hleděl jsem pře- 

 vésti jej v synthetický ethylmethylpentosid. Srovnávati cukry oba 

 přímo nebylo dosud možno, jelikož chinovosa v práci Fischera a Lie- 

 bermanna 3 ) pouze svým osazonem byla karakterisována, kdežto vlast- 

 nosti příslušného ethylderivatu, chinovitu, mnohem lépe jsou známy. 



3 ) Berl. Ber. XXVI. 2415. 



