Stadia o sporozoích. 3 



vůbec jest znám, avšak nepříliš čilý. Structura těla na živém zvířeti 

 těžko dá se sledovati, pro četná zrnka v protoplasme uložená. 



Většina těchto zrnek ovšem na konservovaných exemplářích 

 těžko se dá nalézti, ježto působením reagencií při zalévání atd. se 

 rozpouštějí. Z vnitřního obsahu prosvítá za živa jen veliké jádro, 

 jež jeví velmi zajímavou strukturu. Nalézámeť v něm veliké t. zv. 

 nucleoly (jeden neb dva) bud kulaté aneb sploštělé, čočkovité a ku 

 stěně jaderné na dvou protilehlých pólech se přikládající, takže jádro 

 na živém individuu pozorováno jeví se jako ve tři segmenty rozdě- 

 leno. Nucleoly tyto nejsou homogenní, nýbrž jeví se v nich podobně 



Obr. 2. Stadium čtyřjaderné. Persistence nucleolû prvotního jádra. 



jako to vůbec i mnohdy jinde vidíváme zřetelné větší Či menší alve- 

 olky. Vedle toho jsou uvnitř jádra ještě četná zrnka chromatinová. 



Tytéž poměry shledáváme i na konservovaných exemplárech. 

 Zde můžeme sledovati ovšem i velmi tenkou vrstvu ectoplasmovou a 

 myonemy. Endoplasma většinou jeví se na řezech jako alveolární po- 

 vahy, ač ovšem není nemožno, že jedná se zde jen o pseudoalveolární 

 strukturu. 



Poblíž jádra pozorujeme však u některých individuí (nejspíše 

 jsou to as ona, jež mají brzo sporulovati) ještě útvar, jejž nutně mu- 

 síme pokládati za t. zv. centrosféru (srovn. obr. 1.). Pohled na ve- 

 dlejší obrázek ukazuje nám, že máme zde co činiti s úplně typickou 

 centrosférou jako u metazoí. Kolem centrosomatu jest vyvinut zře- 

 telný periplast či sféra od níž vycházejí skutečné radie. Tento zjiš- 

 těný fakt jest vysoce zajímavý. Konstatována jest jím poprvé určitě 



i* 



