Geologicko-palaeontologicke příspěvky z křídového útvaru u Osfcroměře. 5 



Na vrcholu „Červeného kopce" jest fyllit prostoupen mocnou 

 žilou Memitého porfyru félsitického směrem od východu h západu 

 s úklonem asi 85° k jihu; žíla ta rozpadává se v lavice Ol— 05 m 

 mocné na přič rozpukané. Eruptivní hornina tato na mapě geolo- 

 gického ústavu říšského zaznamenána není, taktéž schází na mapě 

 Lepsiusově, aniž Krejčí a aniž Bořický se o ní zmiňují. Na mapě A. 

 Fričově-Laubeho nalézá se tu na pokraji ruly tečka, naznačující ba- 

 salt. Jelikož jsem v odborné literatuře žádné zprávy o této hornině 

 neshledal a hornina čedičem není, tázal jsem se pana prof. Dr. Frice 

 na původ této tečky, jenž mne poukázal na Laubeho, kterýž mi sdělil, že 

 o té části mapy nic neví, a že není vyloučena možnost, že tečka ona 

 náhodou dostala se při zhotovování mapy na místo ono. 



Hornina jest barvy světlo-červenohnědé, tvrdosti přes 6*5, lomu 

 nepravidelného, poněkud třískovitého ; z převládající homogenní hmoty 

 základní červenohnědé vystupují makroskopicky dosti hojné, pře- 

 vahou podélné, přesně okraničené krystaly bezbarevného až bílého 

 živce velikosti 1 — 3 mm a jen ojedinělé velikosti 5 mm, na plochách 

 štěpných se silně lesknoucího. Po stěnách rozštěpených horniny této 

 objevují se dosti hojně temné dendrity jak to u porfyrů bývá. 



Ve výbrusu jeví se pod mikroskopem mikrofelsitická hmota zá- 

 kladní žlutavočerveným práškem krevelovým tak hustě, ač nestejno- 

 měrně prostoupena, že jen v nejjemnějších částech výbrusu jest prů- 

 svitná; z hmoty této vystupují jednotlivá malá zrnečka živce a pod- 

 řízeně i křemene; mimo těch vykazuje základní hmota ještě nepravi- 

 delné skvrny temné, mezi nikoly se neměnící; zřejmých sklovitých 

 částí v ní není. Větší, ostře proti základní hmotě ohraničené živce 

 jsou orthoklasy, z nichž drobnější jsou jasné, průhledné a čisté, 

 hrubší pak uzavírají místy zrnečka křemene spůsobem na srůst 

 písmenkového granitu upomínajícím ; ponejvíce jsou orthoklasy pro- 

 stoupeny hojnými podélnými neb nepravidelnými trhlinkami, vyplně- 

 nými temnou hmotou neurčitou, při silném zvětšení do hnědá zbar- 

 venou; větší podobná temná zrnka nepravidelná u pokraje živců, 

 jakož i po různu v magnátu roztroušená, náležejí rozkladné rudě 

 železité. 



Porfyr ten blíží se tudíž slohem svým felsitickému porfyru kře- 

 mennému od Malých Žernosek a od Kozákova, Bořigkým 3 ) popsanému, 

 neobsahuje však porfyricky vyloučených zrnek křemenných ani sfe- 

 rolithů. 



3 ) Bořický: Porfyry a porfyrity křemenné. Archiv, IV. díl Praha 1831. 



