16 XXVII. J. N. Woldřich: 



velmi podobné, pocházejí: Pecten acuminatus a otisk ježovky Cato- 

 pygusl), svědčící též stupni Korycanskému. Skamenělina další vrstvy 

 v patře „zelené stěny", totiž Pecten aeqiiicostatus svědčí též stupni 

 Korycanskému. 



Vrstva patrová konečně, „Šobry" nazvaná, zde jen 5 m, nad 

 Ostroměří asi 2 m mocna, liší se nejen petrograficky od spodnějších 

 pískovců, nýbrž i zbytky svými, totiž Isocardia (sublunulata?) vedle 

 Exogyra (colnmba?) a Catopygus odpovídá stupni Bělohorskému. Po- 

 dobná vrstva rozšířena v patře i v jihovýchodní části hřbetu Konec- 

 chlumí-Hořického, tak na př. v lomu Bartuškově u vsi Chlumu, jak 

 tomu vzorek dosvědčuje. 



Veškeré dříve uvedené zbytky organické z vrstev neurčitých 

 „Panské skály" odpovídají stupni Korycanskému. 



Jelikož kvádrové pískovce „spodní stěny" (VI.) předpokládaného 

 dosud stupně Peruckého, petrograficky jsou náramně podobné pískovcům 

 „velké stěny " (III.) stupně Korycanského, a jen technickým upotřebením se 

 různí, nedá se i bez ohledu na zbytky Pinna decussata předpokládati, 

 že by se byly usadily pískovce „spodní stěny" z vody sladkovodní a 

 pískovce „velké stěny" z vody mořské nad nimi, beze vší různosti 

 v zrně a jiných změn petrografických. 



Jest tudíž otázkou, máme-li vrstvy „spodní stěny" čítati ku stupni 

 Peruckému, dělícímu se pak na pásmo mořského pískovce a na pod 

 ním spočívající pásmo sladkovodních lupků a jílů, aneb spojiti je při- 

 rozeně k stupni Korycanskému úplně mořskému. Kloním se náhledu 

 poslednímu z úvah uvedených. 



Dle toho jest zastoupený v hřbetu Konecchlumí-Mezihoří u Újezda 

 Podhorního následující sled vrstevní z patra k podkladu (porov. profil 

 obraz. 4.): 



Útvar diluvialní. 



05 m Šedá hlína přechodu z diluvia do alluvia. 



2'0 m Zarudlá hlína obsahující úlomky pískovce (eluvialní). 



Útvar křídový. 



Stupeň Bělohorský. 

 0*2 m Pískovec plástvitý velmi tvrdý. 



