2 XXVIII. Antonín Jelínek: 



východně od Tábora liší se granátová skála nápadnou čerstvostí a tím, 

 že se nerozpukává v desky, nýbrž ovětrává balvanitě. 



Hornina granátové skály táborské skládá se z pruhů světlejších, 

 jejichž hlavní součástí jest bílý, nerýhovaný živec a v něm vtroušeny 

 temně červenohnědé granáty tvaru °o 0, a jen pořídku lupénky biotitu ; 

 s nimi střídají se pruhy temnější, složené ze živce a biotitu. Lupénky 

 biotitu nesplývnjí v plástve, jsou však uloženy v proužcích velmi 

 zřetelně rovnoběžných a tím působí vrstevnatý sloh horniny. Převlá- 

 dají partie temné; světlé partie s granátem jsou v nich uloženy vět- 

 šinou jako rovnoběžné, dosti ostře ohraničené proužky, ale též pře- 

 cházejí v ně a splývají s nimi obláčkovitě. Kdekoli větší granát 

 zasahuje přes šířku světlého proužku do partie tmavé, má kolem sebe 

 bílou, živcovou, bezslídnou obrubu. 



Mikroskopem ve výbruse rozeznáme jako hlavní součásti : ortho- 

 Mas a biotit, plagioklasu nenalezl jsem ve výbrusech vůbec 2 ), křemen 

 v jediném případě v obrubě velkého granátu, kde však není vyloučen 

 druhotný jeho vznik. Hornina tedy, z níž skládá se „granátová skála" 

 táborská, jest bezkřemenná rula biotitická s proužky a partiemi svět- 

 lejšími, chudými slídou a obsahujícími granát. 



Orthoklas vyskytuje se v zrnech allotriomorfních, která ve svět- 

 lých, slídou chudých pruzích jsou rozměru značně větších než v jemno- 

 zrnné, tmavé rule biotitické. Jeho zrna jsou téměř veskrze individua 

 jednoduchá, jen zřídka se vyskytne zrno dvojčatěné dle zákona karlo- 

 varského. Většina individuí orthoklasových, a sice orthoklasy světlých 

 proužků zřetelněji než orthoklasy partií temných jeví úkaz známý 

 z velmi mnohých granulitů, rul a jiných krystalických břidlic : průřezy 

 jejich jsou prostoupeny souhlasně orientovanými, jemnými vlákenky, 

 často tak hustě, že celý živec nabývá vzhledu vláknitého. Při silném 

 zvětšení vidíme, že hmota vlákenek těch jest čirá, jeví o něco málo 

 vyšší barvy polarisační než orthoklas, rovněž lom světelný jest v nich 

 o něco vyšší než v orthoklasu, jak lze dokázati methodou Beckeovou ; 

 úhel zhášení nebylo možno spolehlivě stanoviti, ježto jsou vlákenka 

 tak jemná, že neprocházejí celým výbrusem, ale ze srovnání lomu a dvoj- 

 lomu můžeme souditi, že i zde hmotou oněch vlákenek jest albit, 

 který srůstá s orthoklasem v t. zv. „mikroperthit" , jaký popsal na 



2 ) Tímto nedostatkem plagioklasu, spojeným s přítomností granátu, jeví 

 naše hornina shodu s četnými rulami severního Uralu, na nichž Fkdorov pozo- 

 roval, že za přítomnosti hojného granátu plagioklas jest vyvinut málo neb chybí, 

 a též naopak. (Tschermak's Min. Mit. Neue Folge, Bd. XIV. str. 550—553, 1895.) 



