Miocén moravský. 31 



Colivmbella {Anachis) Bellardii M. Hoernes. 



Čtyři individua tohoto zajímavého druhu byla v rebešovickéin 

 písku tentokráte objevena. Přirovnáme-li je k odrůdám, jež R. Hoer- 

 nes popisuje z Forchtenavy. Porzteichu a Grussbachu, přesvědčíme 

 se, že mají podélná žebra při šveh velmi zřetelně sesílena, ale dále 

 k základně tak slabá, že mizejí. Od forchtenavské odrůdy ulity rebe- 

 šovické liší se tím, že žebra podélná na forchtenavských jedincích 

 jsou velmi silná, naproti tomu sdílí s nimi stejnou tlouštku stěn. Jak 

 tedy zjevno, rebešovické ulity souhlasejí ještě nejvíce s porzteich- 

 skými. Je-li druh Anachis Bellardii v rebešovických píscích hojný, 

 jak se domnívám, rozhodne budoucí vykořisťování. Podotknuto však 

 zde ještě budiž, že ulity odtamtud jsou převážně krásně zachované, 

 namnoze až i neporušené. 



Bucdnum (Niothaj subquadrangidare Micliti. 



Materiál předložený ukazuje k tomu, že tento druh je v rebe- 

 šovických píscích dosti častý. Též Rzehak jej odtud uvádí. Ulity re- 

 bešovické jsou velmi pěkně zachované, některé dokonce neporušené. 

 Shoda jejich s jedinci popsanými z Grussbachu. Zidlochovic a 

 z ottnanského šlíru je úplná. Mimo ze šlíru a písku druh KT. subqua- 

 drangulare je znám ještě z písku litavského vápence rohrbachského 

 v šoproňském komitátu v Uhrách a z lapugyského jílu sedmihrad- 

 ského. 



Bucdnum (Niothaj restitutianum Bon. 



Pět jedinců, převážně velmi pěkně zachovaných, jen že o poznání 

 menších, než jaké se objevují v jílové facii nebo slínové. Mají stěny 

 rovněž tenší. než ulity z jílů a slínů; jinak shodují se s nimi zcela. 

 Hlavní oblastí tohoto druhu, pokud je dnes známa, je faciès jílová; 

 ve slínech je řidší. Je-li v rebešovickém písku bohat individuí, lze 

 okamžitě jen tušiti, tvrditi to však není možno, přes to, že ulity jeho 

 i Rzehakovi mu neušly. 



Bucdnum (Hima) intersulcata Hilb. 



Zaraduji toliko prozatím maličkou ulitu z rebešovického písku 

 do obvodu tohoto druhu, dosud známého jen ze štýrského miocénu 

 okolí Sv. Floriana. Nutí mne k tomu jednak rozměry její, jednak 

 ožebření vnějšku, dále tvar žeber a ústí. Leč ulita není tak dobře 

 zachovaná, aby bylo možno pozorovati zřetelně souběžné rýhy rnezi- 

 žeberné, po nichž, jak se domnívám, jsou jen sledy. Další od- 



