Miocén moravský. 



37 





i 



Písek 





slin. 



jíl 

































a 







cp 

 o 





f] 



o 



Ti 







a 







bešovi 



> 

 o 

 u 



ci 



GO 

 02 



CO 



"TS 



na 



a 



o 



■X3 



o 



'S 





Ö 

 cp 



T3 











■o 







-*j 



o3 





« 



0-i 



O 



P4 



O 



>N 



m 



m 





Množství druh 



ů s p 



olečných. 





Lamel libranchi ata 



34 



16 



21 



17 



27 



8 



18 



8 



Gasteropoda 



26* 



10 



4 



12 



10 



10 



14 



15 



Z malinkého tohoto seznamu je zjevno, v jakém číselném vztahu 

 druhovém jsou lamellibrauchiati a gasteropodi rebešovického písku pul- 

 garovského, grussbachského, potzleinsdorfského, grundského, slinu židlo- 

 chovského a steinabrunnenského i jílu badenského (inclus, voslavského 

 a ínóllersdorfského). Již v něm poznáváme jistou spojitost, která víže 

 zvířenu rebešovickou ku zvířeně steinabrunnenské ; že není nahodilou, 

 přesvědčíme se, jestliže pozorujeme a porovnáváme poněkud bedlivěji 

 obě zvířeny, jmenovitě všimneme-li si úhrnného přehledu na konci 

 této stati. V řečené spojitosti tkví asi příčina, že druhy Syndosmya 

 apelina, Mactra Basteroti 10 ) a Donax intermedia jsou v rebešovickém 

 písku velmi vzácné — neboť tentokráte nebylo nalezeno po dvou 

 prvních ani sledu, kdežto přítomnost třetího byla zjištěna jednou 

 miskou. Mimo to spadá asi též na její vrub okolnost, že rod Denta- 

 lium, vgrundském písku vzácný, je v rebešovickém písku častý a již 

 nyní čtyřmi druhy zastoupen. Rozhodně však tvrdím, že není správno, 

 přikládá-li se zmíněným druhům taková váha, že vlastně o ně opírá 

 se názor, že rebešovický písek je typickým představitelem grundské 



*) K onomu číslu jest ještě připočísti 5 druhů, které byly sice v rebešo- 

 vickém písku zjištěny, ale určeny nemohly býti ; tím mění se pak poměr lamel- 

 libranchiatů a gasteropodů v 3-1 : 31. 



10 ) Zajímavo je zajisté, že Kzehak tyto dva druhy uvádí již roku 1884 

 z lažánského jílu (viz A. Makowsky u. A. Kzehak : Die geologisch. Verhältnisse 

 der Umgeb. von Brunn. Verhandl. d. naturforsch. Vereines in Brunn 1884. Sv. 22., 

 str. 138.) a že již před tím byly M. Auingerovi odtud rovněž známé. 



