2 XXXII. E. Votoček a J. Sebor : 



linou arabinovou nazvanou. Popisuje ji jakožto bezbarvou, beztvárnou 

 látku, ve vodě se rozpouštějící na roztok lepkavý, kysele reagující, 

 Fehlingův roztok nealterující. Co do chování se k roztokům solí ko- 

 vových shledal, že soli vápenaté, barnaté, strontnaté a mědnaté, jakož 

 i octan olovnatý (neutrální a zásaditý) neutralisovaný roztok kyseliny 

 arabinové nesrážejí, kdežto za přítomnosti ammoniaku poslední dvě 

 činidla skýtají hojnou sedlinu klkatou. 



Otáčivost kyseliny arabinové udává Scheibler velmi různou. 

 Tak na př. jest aj jistého preparátu = — 98°, jindy mnohem nižší, 

 ba preparáty z některých ročníků řepy cukrové otáčely dokonce na 

 právo. Hydrolysa zředěnými kyselinami poskytla mu jakožto hlavní 

 produkt arabinosu, dále cukr kvašení alkoholického schopný a něco 

 kyseliny, srážitelné alkoholickým Ba(OH) 2 . Povahu tohoto kvasícího 

 cukru osvětlili však teprve Kiliáni a Claesson 2 ), kteří zjistili, že 

 jest to galaktosa. 



Stanovením těchto dvou cukerných složek kyseliny arabinové 

 zabýval se Herzfeld' 1 ); on nalezl u různých preparátů pro množství 

 arabinosy a galaktosy čísla naprosto kolísavá, což jevilo se i ve ve- 

 lice různé otáčivosti příslušných preparátů. Na rozdíl od Scheiblera 

 shledal Herzfeld u své kyseliny arabinové kyselost jen minimáluí. 



Smísením vodných roztoků kyseliny arabinové s roztoky alkalií, 

 žíravých zemin, ammoniakálního octanu olovnatého atd. získali různí 

 autorové (Neubader, Battut, Staedeler, Landwehr a j.) sedliny vesměs 

 amorfní, kteréž označovány jsou obvykle jakožto „soli kyseliny ara 

 binové". 



Co do přípravy kyseliny arabinové z řepy postupoval Scheibler 

 při své zlepšené méthode takto : Do alkalické tekutiny, získané varem 

 vyloužené dřeni řepné s mlékem vápenným, uváděl kysličník uhličitý 

 do nasycení, roztok filtroval, přesycoval kyselinou octovou a srážel 

 alkoholem. Popel dokonale odstraniti bylo však dosti obtížno. 



My pokračovali při isolování „kyseliny arabinové" z vápenného 

 roztoku poněkud jinak, z důvodu níže uvedených. 



llízky řepné, difusí cukru zbavené, extrahovány 85°/ ním alko- 

 holem, načež vytlačeny, vnášeny do vroucí vody a vařeny po několik 

 hodin za přidání vápna až do silné alkalické reakce. Na to filtrováno 

 a filtrát zahuštěn v syrup. Jelikož při srážení dle Scheiblerovy me- 



2 ) Berl. Ber. XIII, XIV, XV. 



3 ; Lippmann, Chemie der Zuckerarten, str. 932. 



