První lebka z Čech s „os maíare bipartitum". 5 



skytuje se ostatně také na lebkách s jinak normálními kostmi jař- 

 movými ; vedle konstantní »spiny zyyom. interna" ( J. Henle) horní če- 

 listi nachází se totiž ještě nekonstantní „spina zyyom. ext." na jař- 

 movém výčnělu horní čelisti a pod. rovněž nekonstantní trn na jař- 

 movém výčnělu kosti spánkové, oba na zadní ploše oblouku jařmo- 

 vého. Oba tyto trny mohou v různém rozsahu se přibližovati, ba do- 

 konce i ve spojení vejíti, čímž právě povstane ar eus neb junctura 

 maxillo-temporalis intrajuyalis G ). Od tohoto rozeznává Gruber ještě 

 arcus maxillo-temporalis infrajuyalis, při kterém, jak jej C. Dieterichs 

 popsal, oba jařmové výčněly (kosti spánkové a horní čelisti) na 

 útraty doluí části kosti jařmové se dotýkají. 7 ) Ale pouze Grubrův 

 intrajuyalis představuje tlieromorphismus a vyskytuje se u druhů : 

 Erinaceus, Sus, Tapirus, Rhinoceros a Equus. Na lidské lebce vy- 

 skytuje se dosti zřídka; nebot Grubrovi podařilo se jí nalézti jen 17 

 krát mezi skoro 4000 lebkami, tedy průměrně jednou mezi 235 8 ). 

 Pozoruhodno jest, že dotyčné lebky vykazovaly ještě hojně jiných 

 anomálií 9 ). 



Pokud se českých lebek týče, nalezl jsem mezi 100 lebkami 

 z téže kostnice, z které pochází lebka s dvojitou kostí jařmovou, t.j. 

 z Pěné, dvě s arcus maxillo-temporalis intrajugalis ; v obou případech 

 nacházel se tento znak na levé straně, jednou vedle palatum scissum 

 téže strany. 



Podrobná pozorování Grubrova byla pozdějšími pracemi jiných 

 autorů potvrzena a doplněna. 



Někteří zkoumatelé pozorovali, že kost jařmová rozdvojením se 

 také zvětšuje, což souhlasí se zákonem Vircuowem stanoveným, že 

 otevřené švy podporují značnější vzrůst hlavně směrem kolmým na 

 ně. Virchow 10 ) zjistil také číselně, že dvojatá kost jařmová vykazuje 

 hlavně ve výšce větší rozměry, kdežto na šířce střední lze spíše úbytek 

 pozorovati; dolní šířka jest opět poněkud značnější. ir ) Naopak jeví 

 asi uprostřed obou švů, kterými kost jařmová hraničí s kostí skráňovou 

 a čelistní, obě tyto kosti značnější vzrůst a jest možno, že svými vý- 



6 ) Dle Virchowa lépe „retrojugalis". 



7 ) Později pozoroval Grüber ještě 2 takové případy, jiný popsal De Lo- 

 renzi. Cit. Virchow 1. c. 246. 



8 ) Gruber 1. c. Archiv 1873. 230. 



9 ) Gruber ib. 232. 



10 ) 1. c. Str. 253. 



11 )Flesch konstatuje pouze, že značné rozšíření oblouku jařmového se nezdá 

 býti spojeno s rozdvojením kosti. 



