První lebka z Čech s „os malare bipartitum". 9 



štěrbina", a konečně zvláštní uspořádání švu na lebce orangutana 

 Fleschem popsané, o které níže se stane ještě zmínka. 



Dle toho by tedy kost jařmová povstávala spíše splynutím 3 nad 

 sebou uložených bodů ossifikačních, z nichž ovšem jen zřídka všechny 3 se 

 vyvinují aneb dokonce i samostatně zachovávají. 



Zde nutno upozorniti ještě na jiný zjev, který může předstírati 

 rozdělení kosti jařmové na 2 a více části. Gruber 24 ) popisuje totiž 

 také malé vsuté kůstky, které na 10 lebkách z 4000, tedy také dosti 

 zřídka, pozoroval; vsutá kůstka zastává pak buď malý hrbolek na 

 dolním okraji kosti jařmové aneb konec jařmového výčněle kosti spán- 

 kové. Dle Grubera mají tyto kůstky ovšem význam accideutalních, 

 samostatných, ossifikačních bodů a nejsou pouhými vsutinami. Vyskyt- 

 ne-li se však taková kůstka vedle příčního švu jařmového, jest kost 

 jařmová také na 3 části rozdělena. Takové rozdělení představuje asi 

 případ G. Ruggeri-ho 25 ), kde pravá kost jařmová vykazovala příční 

 šev jařmový a dále krátký šev od dolního okraje očnicového šikmo 

 ku sutuře maxillo-zygomatické vedoucí, kterým byla oddělena malá 

 trojhranná kůstka. Na levé straně nacházelo se jednoduché „os ma- 

 lare bipartitum". 



Sem lze snad podobně vřaditi další případ Riccardiův 2G ) na lebce 

 ze S. Lorenzo zjištěný, při kterém se vedle úplného švu mezijařmo- 

 vého vyskytuje ještě malá, samostatná dolní částka. Také lze snad 

 uspořádání švů na výše zmíněné lebce orangutana Fleschem 27 ) popsané 

 stejně vysvětliti (srv. obr. 2.). Na této lebce — jediné z 22 lebek 

 orang-utanů a z 86 lebek opicích vůbec, která vykazovala ] dvojitost 

 kosti jařmové — jest na dolním, předním okraji levé kosti jařmové 

 mimo to zoubkovaným švem ohraničena malá kůstka, která v celku 

 odpovídá osamocenému jařmovému hrbolku a podobá se „nasazenému 

 epifysovému okraji." Zajímavý jest také na této lebce směr švu 

 mezijařmového. který nekončí v švu zygomatico-temporalním, nýbrž 

 volně na zadním okraji kosti jařmové, tak že horní část dvojité kosti 



24 ) Dr. W. Gruber: Über^supernumerärelvnochen im Jochbogen. Reichert — 

 Du Bois Reymonďs Arch. f. Anat., Phys. u. wiss. Med. 1873, 337. 



23 ) G. Ruggeri: Un osso zigom. tripartito. Rivista speriment. di Freniatria, 

 1897. XXIII. 460. ref. Centralbl. f. Anthrop. III. 1898. 20. 



26 ) 1. c. p. 11. Tav. I. fig. IV, V. 



27 ) Verhandl. d. phys. med. Ges. in Würzburg N. F. X. 1877 p. 25.: Dr. 

 M. Flesch: Varietäten Beobachtungen aus d. Praeparirsaal zu Würzburg. p. 46. 

 Über d. zweigeteilte Jochbein p. 51, 52. Tab. I. Fig. 2. 



